ТЕЛЕРҐМА, АЛЖИР 20 СЕРПНЯ 1943 РОКУ
Я завжди думаю про тебе:
з самого ранку до пізнього вечора.
І навіть уві сні я бачу тебе.
Ти є і завжди будеш для мене єдиною.
Надіюсь.
Операція Реґенсбурґ-Швайнфурт
на той час було нашою найбільшою й найдорожчою битвою.
Ми втратили Біддіка, Клейтора, Ван Ноя і їхні екіпажі.
Ми не знали, кого вбили, а кого взяли в полон.
Це Дванадцята.
Краще пізно, ніж ніколи.
Надіюся, везуть хлопцям холодне пиво.
Не мрій.
Хлопці, ворушіться.
Збирайте речі.
Вертаємося додому.
Бігом.
На війні відвага проявляється по-різному.
Такі авіатори, як сержант Вільям Квін, що успішно приземлилися з парашутом,
мали єдиний шанс уникнути полону…
ФЛАНДРІЯ, БЕЛЬГІЯ
…з допомогою іноземних друзів.
Коли людину ловили на допомозі авіаторам,
то її чекав або концентраційний табір,
або страта.
Ризик був величезний.
Сиди тут. Я зараз вернусь.
Бейлі.
Ти живий.
Ще хто-небудь вижив?
Крім тебе, нікого не бачив.
Хто він?
Це Боб.
Нагадай, з якої ти групи?
Триста шостої.
-Стрілець? -Так.
Ви, мабуть, гарненько розворушили осине гніздо.
Вони кинулися на нас з небувалою люттю.
Нам теж перепало.
Ну?
Відучора п'ю з корита.
А ви?
Що з Малюком? І з усіма іншими?
Ти. Іди зі мною.
Як тебе звуть?
Сержант Вільям Квін.
Ідентифікаційний номер 6391477.
Записуй відповіді.
Яке було твоє завдання?
Бомбити завод Мессершмітта.
Твоя посада?
Радист.
Записуй відповіді.
Любиш бейсбол?
Так.
За кого грав Бейб Рут до «Доджерс»?
Бейб Рут ніколи не грав за «Доджерс».
Він грав за «Янкіс».
А перед тим за «Ред Сокс».
Яка статуя стоїть на Трафальгарській площі?
Я не знаю, де це, сер.
Ніколи не був у Лондоні?
Ми дислокувалися в Східній Англії.
На Лондон треба щонайменше два дні.
Я два звільнення підряд не мав.
Напиши вгорі сьогоднішню дату.
18 СЕРПНЯ 1943 РОКУ
Який ваш національний гімн?
«Зоряний прапор».
Проспіваєш?
Скажи, що ти бачиш
У світанковому світлі
Як гордо майорять На присмерковому промінні
Широкі смуги і яскраві зорі…
Востаннє мене так грузили на іспиті з соціології.
Не кажи. Думав, що не пройду.
Боб, маєш запальничку?
Так. Стрільнеш і мені?
Ні!
Чому ви це зробили?
Він засланий.
Ні. Я з ним годину розмовляв.
Квін? Ти з ним говорив. Він американець.
Німець. Вони неодноразово пробували проникнути в нашу мережу,
але ми завжди їх ловимо.
Ви могли помилитись.
Ми не помиляємось.
ЗА КНИЖКОЮ ДОНАЛЬДА МІЛЛЕРА
ВОЛОДАРІ НЕБА
ЧАСТИНА ЧЕТВЕРТА
Двадцять п'ять – магічне число.
Якщо ти переживав 25 вильотів,
тебе відправляли додому на агітаційну кампанію.
Як хлопці сприймуть, якщо Дай не переживе?
Це буде або найвеселіша вечірка або найсумніші поминки.
Восени 1943 року
капітан Ґлен Дай з екіпажем перші наблизилися до того числа.
16 ВЕРЕСНЯ 1943 РОКУ
-Хлопці. -Майоре.
Майоре.
Томмі, і ти прийшов.
Хлопці бережуть тебе від неприємностей?
Джон, вони радше бережуть для мене неприємності.
Не сумніваюсь.
Біллі, Семмі, працюєте з цим розбишаками?
-Хіба що ви дасте нам роботу. -Працюйте з нами.
-Залюбки. -Так.
Оце мотивовані ховрашки.
Ліл, не переживай за Дая. Двадцять п'ять вильотів. Скоро буде.
Дякую, Джоне.
Бувайте, хлопці.
Майоре.
Гей.
Красивий, як з агітаційного плаката.
Почуваюся так само.
-Гей. -Джентльмени.
Приємно чути таке від тебе, майоре.
-Як ти, Бакі? -Джек. Добре, ти як?
Сонце вийшло. Не жаліюсь.
-Майоре. -Гляньте.
-Це Дай. -От і він.
25 вильотів!
Ти вернешся додому!
Двадцять п'ять!
Ти вернешся додому, щасливець!
Він вкрав твій трюк.
І твою дівчину.
З ДВАДЦЯТЬ П'ЯТИМ ВИЛЬОТОМ
Хочеш до хлопців? Ходімо.
От і він.
Бачу, ти розважаєшся.
Обережно з дамою.
О ні. Нема й мови.
-Та ну, Бакі. Це занадто. -Це занадто?
-Його мама вмерла. -От і він.
Наш власний Чарлі Робертсон.
Чарлі? Що за Чарлі?
Рік 1922. «Вайт Сокс» проти «Тайґерс». Ні хоум-ранів, ні ударів, ні помилок.
Останній, кому вдалася ідеальна гра.
До сьогодні.
Перед Флоридою летиш додому?
Ага. На три дні.
Піду на полювання з татом, дам мамі про себе попіклуватись.
А тоді поїжджу по базах,
щоб показати: 25 вильотів – досяжна ціль.
Ага, для одиниць.
Це всі, хто залишився.
Дванадцять екіпажів з…
З тридцяти п'яти, які прилетіли з Ґренландії.
Саме так.
Ми раді за тебе, Дай.
Саме так. Ми раді. Дуже за тебе раді. Дуже.
За хлопців, яких немає з нами, які мали б тут бути.
-За хлопців. -Так.
Так, за них.
Джентльмени, я сходжу до хлопців,
гляну, щоб вони без мене не засвяткувались.
-Чарлі Робертсон. -Що він надумав?
Один вибув.
Не витріщайся.
-Я не витріщаюсь. -Витріщаєшся.
Справді? Та ну.
Вас це не бентежить?
Збуджує й бентежить.
-Це Неш. Неш – це Неш. -Та я не про це.
Я про шалену гулянку через те, що один екіпаж не їде додому в трунах.
Чому? Чому ти завжди мусиш щось таке сказати?
Хто тут у нас.
Обережно, хлопці. Ось і наш танцюрист.
Так.
Не підігрівай його. А то розлякає дівчат.
Класно танцюєш.
Джентльмени, що я пропустив?
Я розглядаю дівуль, а Паппі пробує спонурити мені настрій.
-Тобто нічого. -Спаскудити.
Настрій. Спаскудити настрій.
Ні. Я просто кажу, що для нас це недобрий знак.
Один екіпаж зумів – тому таке несамовите гульбище?
Усі пілоти такі.
-Ти в курсі, що вони тебе бачать? -Надіюсь.
-Хлопці? -Дякую.
-Джентльмени. -Майоре Іґан.
Майоре Клевен.
Розентал. Неш.
Так.
Другі пілоти Спетц й Льюїс?
-Спіс, сер. -Спіс.
Льюїс, сер. Проте всі звуть мене Паппі.
-Ясно. -Хлопці…
До війни ви були пілотами?
-Я адвокат, сер. -Адвокат?
-Мав практику в… -Де навчилася літати на B-17?
-Ларедо, 9 місяців по 12 годин на день. -Ага.
Вогнева підготовка. Як і в Неша.
У вас, хлопців, неабияка репутація,
мушу вам сказати.
Ви про те, що ми літаємо в трусах?
Не зрозумів.
Ми славилися тим, що літали в білизні.
Усі?
Так, сер.
Ось чим займається молодняк?
У Техасі на борту так жарко,
що на панелі керування можна яйця смажити.
Он як? Ми не чули про труси,
але знаємо, що ви неперевершені пілоти.
Ми раді, що прилетіли воювати, сер.
Місяцями просилися на бойові вильоти.
Тут нарешті здається, що ми займемося чимось важливим.
Чимось точно займетесь.
-Гарної забави. -Так, сер.
-Боже, нащо він це згадав? -Про що я думав,
коли заговорив про труси при…
-Усе гаразд. -Тримайте кулаки, хлопці. Я пішов.
Лейтенант Герберт Неш.
Єлена.
Як Єлена Троянська.
Не віриться, що ти приїхала за пів світу,
щоб роздавати каву й пончики.
Я хотіла помагати, і мені доручили таке.
Не пощастило з контингентом.
Я не жаліюся.
Ти, мабуть, дивишся так на всіх, хто приходить снідати.
Можливо, моє – останнє красиве обличчя, яке вони побачать.
То як мені знати?
Що знати?
Чи ти мене жалієш, чи хочеш поцілувати.
-Тобі подобається її усмішка, Бак. -Майоре Іґан. Майоре Клевен.
Я чув, що у вас уже було 20 вильотів.
Десь так.
У нього 21.
Що порадите?
Старайся вижити.
Хоч 11 вильотів.
Так, сер. А що буде тоді?
Тоді тобі щаститиме.
Або ні. Зрозумів?
Дякую, майоре. Майоре.
-Гарного вечора. -І вам.
Усі ці нові лиця…
Загинемо – вони нас і не згадають. Наче нас і не існувало, Бак.
Яка різниця?
Мабуть, ніякої.
Хлопці.
Полковнику Гардінґ.
Слухайте.
Щойно я мав неприємну розмову з доком Стовером.
Він вважає, що ви, пестунчики, стали надто войовничі.
Не ми, сер.
Я сказав йому, що це війна
і що довше ти в ній, то більше вона б'є по голові.
Так триває з часів, коли перший печерний засранець
підняв палицю й побіг на іншого.
Чи ходили печерники до мозкоправа?
-Ні. -Не чув про таке, сер.
Звичайно, що ні.
Які шанси, що ви, солдати, з'явитеся готові до бою?
Що відбувається між боями…
-Мені подобається ваш стиль, сер. -Так, сер.
У печерних людей не було повітряних боїв.
Авжеж не було, Ред. У кожній війні є щось нове.
Хто декорував цей зал?
Я зібрав комітет.
Здається, що літак падає.
Звільни всіх. Увесь комітет.
Більше не старатимусь.
Підійдіть сюди. Хочу вам щось сказати.
Ви знаєте, як усе завершити прямо сьогодні?
Напхати один борт 200-кілограмовими бомбами
і рознести к чорту Гітлерове кубло.
Ред і Баблз легко б знайшли вусатого виродка.
Так, сер.
І хто тепер войовничий?
Хто?
Ви.
Ні, ви.
Ні, ви. Сер.
Вільні дівчата.
Ходімо, хлопці. Треба спішити.
-Вільні дівчата. -Наказ є наказ.
-Ходімо. -Татті.
Проти мене не встоїш.
-Поздоровляю. -Ти ж не встоїш.
Тобі треба відпочити.
Полковник може виписати тобі звільнення на вихідні.
Давай зі мною.
Зганяємо в Лондон. Давай, Бак. Погульванимо.
Може, іншим разом.
Ходімо, Мітбол.
Потанцюємо?
Бак, я розкажу Мардж.
Коли я вирушав на війну, то нізащо б не подумав,
що цілий місяць проведу на бельгійській фермі.
Авіаторів збили більше, ніж у нас є довірених провідників.
Знаю. Мені пощастило.
Не так, як йому.
Ходімо!
Швидше, Ромео.
Брате.
Як гадаєш, куди нас ведуть?
Не знаю. Мабуть, через Францію в Іспанію.
Може.
Цікаво, чи ми ще побачимо когось з наших.
Еліс падала так, що навряд.
Але Гінтон врятувався.
Так. Аякже. Малюк точно вибрався.
Тихо.
Привіт.
Бонжур.
Це ваша дочка?
Мішу – провідниця.
Вона ж дитина.
Вона ваша провідниця, тому виконуйте її вказівки.
Що вона сказала?
Не знаю.
Дай сюди.
Що?
Та ну. Це вже зайве.
Якщо це знайдуть німці,
як думаєш, що буде з Луїзою і її рідними?
Їх катуватимуть, поки ті не заговорять.
А коли випитають імена, то всіх розстріляють.
А тоді знайдуть наступного і так само вчинять з ним.
Наче витягуючи нитку зі светра.
Я не…
Вибачте.
Тупо з мого боку.
Що це значить?
Тут…
тупий значить мертвий.
ЛОНДОН, АНГЛІЯ 8 ЖОВТНЯ 1943 РОКУ
КАВ'ЯРНЯ – ВАРШАВА – РЕСТОРАН
На здровє.
-На здровє. -На здровє.
-На здровє. Так. -На здровє.
То як ти опинилася в Лондоні?
За чарку ти отримаєш ненав'язливу розмову, а не скорботну сповідь.
Я й не знав, що я щось купую.
То ти не пробуєш мене вкласти?
Я не будую таких далеких планів.
-Мабуть, якби ти хотів заплатити… -Ага.
…то пішов би на Пікаділлі.
А не їхав аж у Гаммерсміт.
То от де я?
Майор ВПС, але не штурман.
Ні, пілот.
Знаєш, як дізнатися, що чоловік – пілот?
Як?
Він сам скаже.
Мій чоловік – пілот.
То ти заміжня?
-Давно служиш? -Ще з довоєнних часів.
-Давно ти покинула Польщу? -Після вторгнення німців.
Я читав у новинах.
Тому й мобілізувався. Ще до Перл-Гарбору.
Американський герой.
Може, я хотів пригод.
Де твій чоловік?
Деякі пілоти живуть заради боротьби.
Він лишився.
Хотів стати героєм, як ти.
Торік я зустріла хлопця з його ескадрильї.
Він розповів, що Павела збили над Сілезією першого ж тижня.
Він або в полоні, або гниє десь на картопляному полі.
Може, зараз ми п'ємо його дух.
Хочеш зі мною переспати?
Тоді спершу потанцюємо.
Ще не був на робочому кінці бомбардування.
Робочий кінець. Цікавий опис смерті.
Я чимало таких скинув.
Мабуть, багатьох убив.
Паскудна робота.
Тебе мучить совість?
Дарма. Німці заслужили на кожну вашу бомбу.
Дехто вірить, що є різниця між війною і беззмістовним убивством.
Вони – ні.
У що віриш ти?
Я вважаю, що ми повинні бути до них так само безжальні, як вони до нас.
Це справедливо.
Так, але…
якби існувала справедливість,
то мою долю було б давно вирішено.
Справедливості не існує.
Просто низка подій.
Найлихішим нічого не буде.
Невинні мертві.
Але знаєш що?
Що ближче ти до смерті, то живішим почуваєшся.
Кожна секунда – мала смерть.
А я думав, що це я драматизую, коли напиваюсь.
Побачимося вгорі, Бак.
-Закриємо ще один. -Так.
-Удачі. -Ага.
Пончик будеш?
Ні.
-Дякую. -Гарячий. Не попечись.
-Привіт. -Привіт.
-Будете каву, лейтенанте? -Та ну.
-Скучила? -За чотири години без тебе?
Тепер буде довше?
Як же я витримаю?
Що?
Може, це останнє красиве обличчя, яке я побачу.
Не кажи так.
І, мабуть, найкрасивіше.
Скоро побачимось.
Не сумнівайся.
-Гляньте, це ж наш Адоніс. -Помовч.
Ні.
Перша спроба бомбити Бремен обернулась катастрофою.
Але це було наче в іншому житті.
Ми були готові знову атакувати бази підводних човнів.
Особливо майор Клевен.
Готово?
Ні.
Зараза.
Майоре, проблема з лівим магнето другого мотора.
Різко падають оберти.
Я вважаю, що це просто точки.
Можу полагодити їх в русі.
На трьох моторах?
Я зможу, сер.
Божевілля. Ти що, поїдеш на шасі?
Пробуй.
Виконую.
Навіть не знаю, Бак.
Полагодити магнето на стоянці – це одне.
Але в русі?
Леммонс каже, що зробить, значить зробить.
Вір.
Ага.
НАША КРИХІТКА
Що там, Леммонс?
Ми очолюємо ескадрилью.
Працюю, майоре. Так швидко, як можу.
Лишилося два літаки, Бак.
Перед нами два літаки.
Так, сер.
Лишився один, Бак. Зараз або ніколи.
-Один літак, Леммонс. -Ще не пізно відкласти виліт.
-Можемо з'їхати направо. -Зараз ми.
-Майже готово, майоре.
Сюди, Леммонс. Сідай.
Бігом.
Ніби полагодив.
Давай.
Так.
Добре.
Покажіть їм.
ДеМарко, визнай. Ти помилявся.
Добре, визнаю. Летимо.
Так, крихітко.
Лети.
Ура!
Лети, лети.
Вперед. Лети, Крихітко.
ПАРИЖ, ФРАНЦІЯ
Ми заїжджаємо на станцію, і там буде багато німців.
Повторюйте за мною.
Якщо просять мої документи, ви дістаєте свої документи.
Я дивлюся на годинник – ви дивитеся на годинник.
І хай там що – не говоріть.
Ясно?
Ми вже йдемо?
Ні, я йду пісяти.
Зараз?
Так.
Чудово.
Думаєш, нас розділять?
Не знаю, Бейлі.
Я давно хотів спитати, Квін.
Мене це дуже гризе.
Про падіння.
-Малюк… -Бейлі, я…
Він загинув?
Я не зумів його дістати.
Люк заїло.
Я пробував.
Я його там покинув.
Нашого Малюка.
Я пробував.
Не знаю.
Я вчинив би так само.
Ваші квитки.
І підготуйте документи для перевірки на станції.
Ні, месьє, це на станції.
Ваші квитки.
Хвилинку, месьє.
Даруйте.
-Добрий день. -Добрий день. Ваші квитки.
-Нате. -Дякую.
Квиток, месьє!
Месьє. Покажіть квиток.
Вони глухі. Не чують вас.
Гляньте в кишені!
Що з вами? Вони глухі й не розуміють.
-Чому він тікає? -Налякався. Уявіть себе на його місці.
Чекай.
Стій.
Не тікай.
Ти розвернешся і спокійно пройдеш у купе.
Ясно?
Маєш квиток?
Так.
Дістань.
Знайшли квиток?
-Месьє. -Так, мадмуазель?
У жінки вкрали сумочку.
Так. Хвилинку.
Сядьте й заспокойтесь.
Ви не поможете?
Усе спокійно.
Отам. Злодюжка. Побачите. Такий рудий.
Більше так не роби.
Зрозумів?
Ти весь час була тут?
Це Манон.
Нас чекає довгий шлях.
Ми довеземо вас в Іспанію, а тоді в Англію.
Але тримайте себе в руках.
Ще раз щось таке втнеш, я тебе вирублю.
Закручуй не туго.
Звільнити стоянку.
О боже. Та ну!
Готуйтеся, хлопці.
Треба йти.
Ходімо, хлопці. Пора.
Одинадцять, дванадцять.
-Тринадцять. -Тринадцять.
Тринадцять.
Де ти, Бак?
-Це все. -Усе, сер.
Було 24 літаки.
Вернулося 13.
Троє – через механічні неполадки.
Тобто вісім втрачених.
Вісімдесят людей.
-Сер. -Серед них новачки.
Кідд і Блейклі.
А ще ДеМарко й Бак Клевен.
Сер.
Лейтенант Кросбі?
Мені жаль, синку.
Проклятий Бремен.
Бак.
Що таке?
Вони не вернулись.
Хто дбатиме про Мітбола?
Лікарю, я допоможу.
«Клепальники Розі», 418-та.
-Нате. -Дякую.
-Як ви? -З поверненням.
-Візьміть кави. -Кава там.
Привіт.
Ходімо.
Ми летіли наче крізь стіну зенітного вогню.
-Далі. -У них влетів Фокке-Вульф.
Обидва вибухнули.
Які були умови? Ви бачили ціль?
-Ми її пролетіли. -Лідер ескадрильї впав.
Хтось вибрався? Бачили парашути?
Лише чотири. Більше ні.
Ясно.
Як ви лишились одні?
Після збиття лідера 350-ї творився повний хаос.
«Наша крихітка» з Клевеном і ДеМарко.
Уся перша ланка.
Неш і Спіс.
Парашутів не бачив.
Я принесу ще.
Я на хвилинку, Паппі.
Єлено.
Так?
Там було пекло.
Лейтенант Неш не уцілів.
Мені жаль.
-Кренк. -Гей.
Бачив, що сталося з бортом Блейклі й Кроса?
Коли? Де? Скільки парашутів?
Ні, вони вибилися зі строю десь над вихідною точкою.
А Бак?
Хто скаже Іґану?
Доброго ранку.
Ранку? Уже обід.
Похмелись.
Голова болить.
Ні, це просто алкоголь.
А це ліки.
Я вже піду.
Кудись поспішаєш?
Не треба переводити це у щось більше.
Це ж було надзвичайно. Куди вже більше?
Сьогодні я піду в місто пити далі.
І розважатись.
Запрошую тебе з собою.
Моє серце не витримає ще одного пілота в картоплі.
Ти ж мене розумієш…
золотко.
Даруйте, мем. Де можна придбати газету?
Отам. За рогом.
О боже!
Покажіть мені її. Боже.
-Дякую. -Покажіть.
Покажіть! Вона мертва! Ні!
Вона… Скажіть… Вона мертва?
Ні, не може бути!
ДЕЙЛІ ГЕРАЛЬД ВОСЬМА ПОВІТРЯНА АРМІЯ ТРОЩИТЬ БРЕМЕН
Дайте мені ту.
-Без решти. -Дякую.
ВТРАЧЕНО 30 БОМБОВОЗІВ – ЗНИЩЕНО НАЦИСТСЬКУ БАЗУ ПІДВОДНИХ ЧОВНІВ
Норфолк, 7322, будь ласка.
-Боумен слухає. -Ред, це Іґан.
Як учорашній матч?
Не так, як ми надіялись.
Бак грав?
Так.
Добре зіграв?
Він програв з боєм, Джон.
Хто ще?
Більшість з початкового складу.
Завтра буде матч?
Так.
Передай тренеру, що я приїду вчасно.
І, Ред…
На позиції пітчера.
У НАСТУПНИХ СЕРІЯХ
Не дивуйтеся.
Ви всі прекрасно знаєте, чому я вернувся раніше.
Ще один виліт.
Ціль на схід від центру міста.
У соборі буде людно.
Ми ще ніколи не бомбили
-так близько до центру. -Господи, Кренк.
Це війна. Ми бомбардуємо.
Отримав учора. Але він полетить.
Почуваюся краще.
Винищувачі на 12.
Боже.
Втратили перший мотор.
Боже, і четвертий!
Треба забиратись.
Де сідає моя група?
Де наші хлопці, Чік?
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська