Detta har hänt...
- Maxine. - Det är Adam.
Han kom aldrig hem. Jag har letat överallt.
- Hope? - Jag hade en mardröm.
Det är okej. Du är trygg.
Varför gör du det här mot mig?
Din mormors flicknamn var Malraux.
Du är den sista ur din flock. Det gör dig speciell.
Du har mitt gift. När kan jag gå?
Jag hade knappt tillräckligt för att göra motgiftet.
Om nån ur familjen nånsin blir biten igen kommer vi att behöva mer.
Marcel, den här staden är i fara och det är kanske helt mitt fel.
Jag känner att Klaus är kvar i New Orleans.
Vi ska frita Niklaus idag.
Den här förtrollningen är stark.
Jag behöver nån som kanal.
Oavsett vad, sluta inte förrän Niklaus är fri.
Nik.
Är du redo att se din lilla flicka?
Vill du att jag ska väcka henne?
Nej. Vi låter henne sova.
Vad väntar vi på?
Vi räddade Nik, vi undkom dödsfara.
Varför är vi inte på väg till St Tropez?
Du kan komma ikapp de fem åren när vi är på väg.
Jag lovar, du har inte missat mycket.
Omständigheterna har ändrat, vi drar härifrån snart nog.
Vi har en niece att tänka på.
Kol har en poäng.
Vi måste lägga ett hav mellan oss och Marcel Gerard så fort som möjligt.
Vi ska ingenstans idag.
Jag vill ha en lugn dag med min dotter innan vi sticker.
- Varje försening är en risk. - En dag.
Vi är mitt i ingenstans, huset är dolt, -
- ingen följde efter oss, och jag ber inte!
Alla, se vem som är vaken.
Hej.
Mamma, kan jag leka i trädgården?
Ja.
Visst.
Eva, kom igen. Var har du varit? Jag var orolig.
Jag köpte din favoritjambalaya till middag.
Vince, jag har nyheter.
Var du i kvarteret?
Kom igen, Eva. Det är Marcel Gerards territorium.
Häxor är inte säkra där.
- Dödssiffran stiger varje dag. - Det är inte säkert nånstans.
Till och med Tremé är fullt av vampyrer.
Varför flyttar vi inte? Vi kan åka vart som helst.
Det finns en hel värld där ute utan en Marcel.
Eva.
Älskling, jag kan inte diskutera det här hela tiden.
Okej? Det här är mitt hem.
Det här är större än oss båda, Vince.
Jag träffade Sophie Deveraux i kvarteret.
Hon har en gåva.
Hon vet när en kvinna är gravid.
- Ska jag bli pappa? - Ja.
Du kommer att bli en fin pappa.
Men inte här.
Vart vi än drar, -
- kommer vår bebis att ha min blodslinje.
Den hålls lugn bara om den är kopplat till sitt arv.
Ett arv som kan få oss alla dödade bara för dem vi är?
När jag växte upp, var den här platsen ett paradis för häxor.
Det var den bästa platsen i världen -
- om man var barn och hade lite magi i kroppen.
Det är det New Orleans jag minns och -
- det New Orleans vårt barn ska leva i.
Ge mig sex månader, Eva.
Älskling, ge mig sex månader, -
- och jag lovar att jag har ett sätt att se till -
- att Marcel Gerard aldrig sätter sin fot i Tremé.
Låt mig göra det, snälla. Låt mig göra det för dig.
Älskling, låt mig göra det för mitt barn.
Okej.
Jag fick meddelandet om den försvunna pojken.
Mina män är ute och letar.
Nu måste du förklara lite.
Hur kan en försvunnen häxa försätta hela staden i fara?
Minns du min fru Eva?
Eva. Ja. Det barnstjälande psykot.
Hon var inte alltid sån, Marcel.
Det du såg var ett skal.
Hon var allt. Hon var smart. Hon var vacker.
Hon var full av kärlek och ljus.
Men så fick hon nåt ont in i sig, och det förstörde henne!
Kvar blev bara mörker.
Och nu tror jag att samma mörker är tillbaka igen.
Eva försökte offra nio barn.
- Tror du verkligen att nån... - Adam Folson var bara den första.
Vem som än gör det här, -
- vill ha mer.
Vilka hemska saker har du sagt åt henne?
Jag sa att du är en hybrid, som jag.
Jag sa också att du är väldigt gammal.
Hon är sju, så vi kan vänta med de blodiga detaljerna.
Nån måste ha nedvärderat mig.
- Kanske den där häxan Mary... - Sluta.
I fem år har jag skyddat henne från allt -
- inklusive de skräckhistorier om dig som gått runt.
Hon vet inte din historia.
Det hon vet är att du skyddar din familj.
Oavsett vad.
- Ändå är hon rädd för mig. - Hon är ett känsligt barn.
Och du är inte precis lugn just nu.
Du var hennes sagoprins, Klaus.
Och nu är du riktig. Du har mycket att leva upp till.
Nu när vår bror har hittat sitt ädla mål, -
- hur är det med dig?
Ge honom en dag med sin dotter.
Imorgon söker vi ny tillflyktsort.
Det var inte det jag menade.
Du är inte längre bunden till honom.
Du måste ha tänkt på det.
Så vad tänker du göra med din odödlighet -
- nu när du inte har bördan att rädda Niks själ?
Jag vet inte.
Du då?
Vill du fortfarande ha en egen familj?
Sann kärlek fortsätter att undvika mig.
Det finns nog en app för det nu.
Förlåt. Jag vet hur du kände för Marcel.
Vi hade chansen till en ny start.
Kanske vi båda borde använda en lugn dag -
- för att avgöra hur vår nya start ska se ut.
Förlåt. Jag vet att det gör ont.
Du försöker hjälpa din familj.
Jag förstår.
De ser ut att lida.
Vissnade blommorna vid brunchen?
Du har skärsår. Varför läker du inte?
Jag trodde aldrig på den där vargflocksmentaliteten.
Jag trodde det var nåt fel på mig.
Men jag är en modellmedborgare jämfört med dig.
En varulvsdrottning som förråder sina egna för några vampyrer.
Det är motbjudande.
Varför är masken av? Vi behöver så mycket gift vi kan få.
- Hon behövde en paus. - Hon överlever.
Får vi inte nog gift till mer botemedel, -
- har mina bröder inte samma tur.
Gör vad du måste. Jag kan inte andas här inne.
Det är fint.
Mamma sa att du också gillar att måla.
Det gör jag, väldigt mycket.
Jag blir aldrig van vid det där.
Will...
Tack för att du kom. Har du nyheter?
Inte goda.
Adam Folson är inte vårt enda fall.
Vi har ytterligare tre försvunna barn.
Kanske det här inte är ett fall för dig.
Jag gör min egen utredning.
Jag meddelar om nåt övernaturligt sker.
Håll dig borta från det här, okej?
Håll polisen utanför det här också.
Du kan inte ensam sköta fyra försvunna barn.
Jag har Marcel och hans vampyrer.
- Jag litar inte på Marcel ännu. - Jag...
Det är ju illa, -
- för jag är den enda här som får nåt gjort.
En av mina män såg ljus vid gamla Strix Mansion.
Stället har varit öde i åratal.
Plötsligt är låset på porten borta.
- Jag borde rapportera det här. - Jag försöker skydda dig.
Okej.
Pressen får nys om de här kidnappningarna.
Du har till slutet av dagen i bästa fall.
Kom.
Vänta.
Blötte du inte den här i tändvätska i morse?
Marcel, gör mig en tjänst.
Håll den där boken långt ifrån mig.
Om jag försöker ta den vill jag att du dödar mig.
Här är du.
Där det finns brännvin och bröst.
Jag kom hit för att ta en lugn munsbit ensam.
Gå och var ensam nån annanstans.
För jag måste tänka, -
- och jag vill göra det nära det dyra vinet.
Efter fem år fångna i samma hus, har vi kommit så här långt.
Fångna i samma hus.
Åtminstone har den här inte låtsasblod.
Det är inte normalt.
Att leva så nära tillsammans i 1000 år.
Paranoia, förräderi, våld, upprepning.
Vi är ju odödliga, så om du är ute efter normalt, -
- är chanserna inte stora.
Varför denna plötsliga melankoli?
Tänkte du dig ut ur Chambre de Chasse -
- och in i en familj botad från dysfunktion.
När vi var där inne, kändes det som om världen stannat.
Men det hade den inte. Den fortsatte, -
- utan Davina.
Hon skulle ha varit 23 idag.
Och jag undrar vad hon skulle ha gjort med tiden.
Hon skulle ha gjort världen bättre.
Under tiden andas vi här.
Och vad gör vi?
Paranoia, förräderi, våld, upprepning.
Det här är inget straff. Det är nödvändig ondska.
De flesta onda människor övertygar sig själva att den är nödvändig.
Slappna av. Det är för dina sår.
Du är en varg.
Varför läker du inte?
Jag dejtade en ortopedkirurg.
En morgon försökte jag imponera på henne på en vandring och föll.
Bröt min vrist. Dubbelt öppet benbrott.
Hon skulle hjälpa mig rehabilitera tills nästa dag, -
- då hon såg att jag var som ny.
Hon flippade.
Det kan suga att vara en medicinsk anomali.
Så du -
- bad en häxa göra läkningsprocessen långsammare?
Nej. Jag stal en bricka, fick tillgång till ett labb.
Använde min vävnad för att analysera kemotaxin i min kropps enzymer...
Du.
Också ett monster är en biologisk organism.
Utsatt för rätta kemikalier kan den försvagas eller förstärkas.
Så jag kom på en behandling för att kuva mina varulvsdrag.
Det var inte magi, det var medicin.
Jag vet att du sett en massa galet genom åren.
Men jag har aldrig sett dig rädd.
Berätta vad vi har emot oss.
Det förflutna.
Ditt förflutna, mitt förflutna.
För åtta år sen styrde du staden med ett fast grepp.
Många häxor var skräckslagna vid varje förändring.
- Jag skyddade Davina. - Jag hade också nåt att skydda.
Och jag ville döda dig, Marcel.
För min fru.
För mitt ofödda barn.
Så...
Jag börjar leta efter magiformer som du inte kan försvara dig emot.
Hittar inget.
Men så en kväll kommer jag hem -
- och hittar anteckningsboken på mitt bord.
Det är en instruktionsmanual.
Offermagi, -
- men inte likt nåt jag nånsin sett utövas nånstans.
Jag kände mig oövervinnelig.
Du är inte den första New Orleans-häxan -
- som offrar till sina förfäder.
Det är inte till Förfäderna. Det är annorlunda.
Det här är äldre än Förfäderna.
Och boken gav det aldrig ett namn.
Okej. Vem gav dig boken?
- En häxa måste ha satt dit den. - Det är just det.
Boken är skriven i min handstil.
Jag minns inte att jag skrivit den.
Låt mig gissa. Du vill att världen försvinner.
Inte hela världen. Du kan bli kvar.
Hope också.
Klaus kan besöka på veckosluten.
Jag har förrått många människor under de senaste fem åren.
Har dödat folk för att sopa igen spåren, för att hålla Hope trygg.
Jag var skoningslös.
Du var en Mikaelson.
Du gjorde vad du måste.
Sanningen är att jag skulle göra det igen.
Jag har sagt mig själv 100 gånger att allt var för Hope, men...
Kanske det också fanns själviska orsaker.
När jag inte var med min dotter, tänkte jag bara på dig.
Jag borde vara glad just nu, -
- men det finns en av min sort i en lada, -
- eländig och rädd, -
- och hon förtjänar inte att vara där.
Låt henne gå.
- Hittar Marcel dig... - Du kan inte hålla på för evigt.
Ditt liv är mer än räddningen av Mikaelsonfamiljen.
Lita på mig.
Du förlorar dig själv.
Jag målade mest på djurhudar.
- Bark, grottväggar... - Bodde du i en grotta?
Jag bodde i ett skjul, vi alla i två rum.
Det var faktiskt bättre än det låter.
Men din farbror Kol snarkade.
Högt, måste jag säga.
Det var säkert coolt att ha andra barn att leka med.
Det var faktiskt coolt.
Men jag kände mig ändå ensam. Annorlunda än mina syskon.
Jag älskade konst.
Jag brukade göra mina egna färger av blommor och bär.
De här orangefärgade är de mest pulserande.
Jag gillar orange.
Titta, en fjäril.
Jag tror att den fastnat.
Den har en bruten vinge.
Berätta inte för mamma.
Du är fri att gå.
Några sista ord.
Så länge du lever, kommer du att jagas.
Gå inte tillbaka till ditt gamla liv. Du måste försvinna.
Nån kommer. Gå nu.
Var är hon?
- Jag måste, Freya. - Måste vadå?
Döma min familj till döden?
- Jag går efter henne. - Jag tror inte det.
Flytta på dig.
Jag kan vara mycket värre.
- Ur vägen. - Freya, sluta.
Vi har gift nog att göra botemedlet.
Ett oändligt förråd behövs inte.
Låt oss bara dra, undvika Marcel...
Marcel kan dela ut sitt eget gift till vem som helst.
Hotet kan finnas överallt.
Keelin borde inte behöva lida för det.
När blev du domare över rätt och fel?
Jag har gjort många fel i mitt liv, Freya.
Men det är annorlunda nu.
Jag har en söt lite flicka som -
- botar skadade eldflugor med sin magi.
Om vi håller nån fången i vår lada,
- kommer hon att undra. - Säg då åt henne att världen är ond -
- och att vi ibland måste göra illa för att överleva.
Hon är tryggare om hon lär sig fort.
Det är inte hennes jobb att hålla sig trygg. Det är mitt.
Det är vårt.
Också att skydda hennes oskuld.
Hon är en Mikaelson. Hon klarar sig utan oskuld.
Hon kan inte leva utan sin familj.
- Hon är en Mikaelson och... - Nog.
Innan du säger nåt du ångrar.
Tack, min bror.
Om du ursäktar mig, jag har en varg att jaga.
Du ska låta henne vara.
Okej.
Jag kände inte dig då.
- När du var med Eva. - Jag kände minsann till dig.
Krigsskador läker väl aldrig.
Det var inget krig, Marcel.
Nej, det var inget krig, utan slakt.
De häxor som inte följde dina regler -
- slaktades.
Du beskyllde mig för det som hände. För att förlora henne.
Det som hände Eva var mitt fel. Inte ditt.
Jag försöker glömma det varje dag, men det går inte.
Du kom aldrig till sängs.
Jag försöker bara fundera ut det här.
Jag har offrat getter och ormar, men det verkar inte vara nog.
Det är som om det behövs nåt mer.
- Du måste sova, Vince. - Eva, det här är för oss.
Okej? Föreställ dig det här.
Kraft nog -
- för att inte behöva frukta Marcel Gerard när man fostrar ett barn.
Att ha ett barn som lär sig magi av alla rätta orsaker.
Av glädje och för att det uppfyller själen -
- inte för att det måste skydda sig själv.
Okej.
- Visa mig. - Nej.
Nej, Eva. Den är för stark.
Verkligen?
Du ifrågasätter väl inte min magiska förmåga?
- Vi är väl ett team? - Alltid.
Ett sant offer måste vara nåt verkligt älskat.
Nåt verkligt älskat.
Var det därför hon offrade barn?
Eva var hängiven den där kraften.
Hon var redo att gå längre med den än jag.
Och det skrämde mig.
Vi kom överens om att sluta, men en dag -
- började bebisar försvinna från sina sängar.
Mamma säger att när jag blir större kommer Freya att lära mig mer.
Jag tycker att du klarar dig fint själv.
Jag kan inte alltid kontrollera det så bra.
Det skrämmer mig ibland.
Du, gullet, är Klaus Mikaelsons dotter.
Du kommer att bli den största häxan världen nånsin sett.
Och inget kommer att skrämma dig.
Jag vet vad du är.
Starkast i världen.
Stark nog att hålla alla onda saker borta.
- Vilka onda saker? - Bara onda män. Monster.
Folk som är elaka, själviska och arga.
Inget får skada min lilla flicka.
Inget får ens komma nära.
Du betyder allt för mig.
- Du skakar. Fryser du? - Ja. Jag har frusit en stund redan.
Vi går in då. Du kan visa mig dina teckningar.
Min dotter är ett konstens underbarn.
Hon är mycket bättre än du nånsin var.
Men ribban är väldigt låg.
Sann konst går förlorad på de svagsinta.
Kol ville att jag säger adjö.
Jag borde väl inte vara överraskad.
- Vad jagar han nu? - Spelar det nån roll?
- Han kommer tillbaka. - Han har alltid varit en självisk klant.
Han dog två gånger och tillbringade fem år fången i Freyas beigea drömland, -
- så man kan förlåta lite vandringslust.
Du verkar inte vara på väg nånstans.
Nik...
Du behöver mig inte längre.
Jag vet att jag är ditt favoritsyskon, och visst avgudar jag dig.
Men det finns utrymme i mitt hjärta för nåt mer.
Jag vill ha kärlek. Jag vill ha en egen familj.
Det skulle väl vara trevligt om vi kunde skiljas som vänner för en gångs skull?
Inga dolkar, -
- ingen exil, bara "Adjö för nu."
"Vi ses snart igen."
Du var den enda som aldrig behandlade mig som missanpassad.
I århundraden var min enda plats vid din sida.
Nu hör jag hemma vid min dotters sida.
Och jag antar att du också förtjänar en plats i världen.
Tack.
Sov hon?
Med sina leriga skor på.
Vem annan känner jag som gör så?
Väntar du besök?
Ja, vilken stund som helst nu.
Jag tror du kommer att gilla henne.
Är du okej?
Rebekah frågade mig nåt.
Vem jag skulle vara om Niklaus inte behövde mig mer.
Har jag några egna önskningar?
Jag funderade på det.
För länge sen kommer jag ihåg att jag ville ha mer.
På nåt sätt har jag...
Jag har förlorat känslorna under blod och kaos och...
Du kan inte låta dåliga saker du gjort i ditt förflutna definiera dig.
Jag känner dig. Du är god.
Nej, du är god.
Jag hade fel när jag sa att du var en Mikaelson.
Du är inte en Mikaelson, du har inte ett Mikaelsonhjärta.
Det finns alldeles för mycket gott i dig.
Därför älskar jag dig.
Jag älskar dig också.
Jag sa att jag inte kan låta dig gå.
Så du har ett val. Kom tillbaka med mig, -
- annars kommer det att göra ont.
Gå bort från dem!
Jag känner dig.
- Vincent Griffith. - Hur vet du mitt namn?
För att du har varit mig. Det är gladare här.
- Det vill ha dig här. - Vill det ha mig här?
Vad snackar du om?
Det är den där saken. Det som bor inom den här staden.
Inom oss alla.
Det finns i dig, -
- älskar dig, -
- såsom det älskade din fru.
Med vilket öga -
- vill du helst se ditt slut?
Låt det göras.
Pappa...
Jag tror att nåt är fel.
Släpp honom.
Okej? Släpp honom genast.
Trodde du att du var unik, Vincent?
Att det bara hade valt dig?
Jag hade en dröm.
Om en ond man.
Han skadade barn, och jag tror att han skadade mig också.
Förstår du inte?
Du befriade det, Vincent.
Du gav det luft.
Och nu måste det matas.
Jag känner mig yr.
- Och jag har ont i huvudet. - Hayley.
Marcel, förtrollningen är redan i kraft. Den suger livet ur barnen.
De fryser.
Det är okej.
Hej, Mamma, jag fryser så.
Vincent. Vad fan är det här?
Häxan använde deras egna saker för att binda dem till förtrollningen.
Totem.
Jag kan den här magin. Jag kan upphäva den.
Vincent?
Ja.
Ja, ni är okej.
Kan ni resa er upp?
Så där.
Marcel, vi har fem totem, men fyra barn.
Okej, så vem är den sista?
Fin bil.
Får jag låna den?
Jag visste att du skulle gilla den.
Du är så förutsägbar.
- Vad gör du? - Jag behövde ett äventyr.
Och St Tropez är lika bra som nåt annat.
Dessutom måste nån se till att du inte råkar illa ut.
Sjukvårdare tog barnen till sjukhuset för att undersökas.
NOLA-polisen meddelar föräldrarna.
- Du är hjälte nu. - Adam kunde ha dött.
Alla barnen kunde ha dött.
Om Hope Mikaelson är bunden vid förtrollningen, -
- kommer hon att dö.
Vi måste få henne tillbaka hit.
Vi måste göra en renande förtrollning på New Orleans mark.
- Jag blev just av med dem. - Hämta dem tillbaka.
Hon är ju ett barn. Hon är praktiskt taget din syster.
Hon har aldrig nånsin varit sjuk.
Det här är orsakat av magi.
Det känns...
Det är svårt att förklara.
Nästan -
- kallt.
Det är från Vincent Griffith.
Han vet vad som är fel. Han kan bota henne.
Vi måste tillbaka till New Orleans.
- Det är gjort. - Okej, bra.
Du träffar dem och hjälper dem. Var diskret.
Ingen får veta att jag lät dem komma tillbaka.
Varför Hope?
Varför välja ett barn som antagligen är 1000 km härifrån?
Hon är en speciell häxa från en speciell blodslinje.
Hon är kraftfull. Hon föddes här i kvarteret.
Ett sånt offer kommer att bli belönat.
Låt inget hända henne.
Du sa att du gjorde det här för ditt ofödda barns skull.
Vad hände?
När jag fick reda på att Eva var den som hade tagit barnen, -
- visste jag att jag måste göra nåt åt det.
Hon kunde inte svara på några frågor.
Jag kallade in några helare. Vi försökte rena henne.
Jag använde varje droppe kraft jag hade.
Älskling?
Men hon var inte besatt av demoner.
Hon hade blivit sina demoner.
Så jag vet inte vad som hände med vår bebis.
Jag vet inte om det var offrandets magi.
Jag vet inte om det var mina försök att rädda henne.
Det spelar inte ens nån roll.
Hur som helst är det mitt fel.
Jag vet vad du tänker.
Jag är den elaka häxan i din berättelse.
Men om jag kunde spåra dig, -
- kan många andra göra det också.
Den enda skillnaden är att alla vill ha dig död.
Min familj behöver dig vid liv. Var tacksam för det.
Vill du ha ett tack?
Kom närmare så visar jag min tacksamhet.
Mina syskon är på väg till New Orleans.
Riskerar sig själva för att skydda min niece.
Vi behöver ett botemedel mer än nånsin, om inte...
Om vi inte förstör sjukdomen.
- Vad pratar du om? - Okej. Du vill vara fri, eller hur?
Kanske du kan hjälpa mig att frigöra oss alla.
Du sa själv att ett monster bara är en biologisk organism.
Fann du ett sätt att försvaga dig själv, -
- kan du kanske hjälpa mig att försvaga nån annan.
Min magi. Din medicin.
- Erbjuder du mig ett avtal? - Du kan få ditt liv tillbaka.
Men först ska du och jag hitta ett sätt att döda Marcel Gerard.
Du behöver inte komma.
Du var Marcels fånge i ett halvt årtionde.
Låt mig ta Hope.
Hayley är utom sig. Trösta henne du.
Om det är en fälla, om Marcel är inriktad på att döda oss...
Din dotter behöver en pappa.
Vi åker allihopa.
Hon behöver mig, jag behöver er båda.
Vi är familj. Vi håller ihop.
Det som lever i mig, lever i dig.
Tomhet.
Bitter hunger som klöser din insida.
Det är fortfarande där.
Och du är den som ger det luft.
Du kom undan för att det lät dig.
För att det behöver dig senare.
Det fräser fortfarande i stadens jord.
Det slår i ditt folks hjärta.
Det kommer att matas och frigöras.
Och vi frigörs alla.
Det är okej, barn.
Allt kommer att bli bra.
Översättning: Sören Forsman