Denne uken markerer femårsdagen for Mikaelson-familiens fall.
Fem år med fred Vi betalte en høy pris for den freden.
Vi tok friheten vår tilbake og kuttet forbindelsen til forfedrene.
For å ta tilbake byen vår, støttet vi Marcel Gerard.
Siden da har vi hatt gjester.
Vampyrer fra hele verden -
- kommer hit for å se lidelsen til Klaus Mikaelson.
De bryr seg ikke om byen vår.
Vi har klart å holde monstrene våre begravet.
Nå må vi sørge for at de forblir begravet.
Det er Adam.
Han kom aldri hjem. Jeg har lett overalt.
Jeg hadde et mareritt.
Det er i orden, kjære.
Du er trygg.
Etter så lenge er jeg så nærme å få dem tilbake.
Jeg fant en kur for Freyas gift, jeg fikk en heks til å tappe Rebekahs trolldom.
Det er bare én person igjen.
La oss hente ham.
Jeg må innrømme at jeg liker en god jakt.
Men jeg er nokså utsultet, så...
Herregud, han har litt av noen lunger. Han kunne vært operasanger.
Det ville faktisk kanskje vært bedre for ham.
- Er dette virkelig nødvendig? - Det kommer an på.
Vil du ha oss ved full styrke, eller vil du redde Nik alene?
Nei. Dødsralling er distraherende, og jeg prøver å bryte tilsløringsmagi.
Kol! Kan du...
LOUISIANA FENGSELSVESEN
Takk. Hva sa du?
Jeg kan føle at Klaus fortsatt er i New Orleans.
Sannsynligvis et sted under bakken.
Jeg vet ikke nøyaktig hvor før jeg er i byen selv.
Ja, det vil bli et problem. Jeg har kontakter i New Orleans.
Som du kan tenke deg er stedet fullt av vampyrer, -
- og alle hater oss.
Uansett hva vi gjør, må det skje fort.
Jeg tenkte ikke å ta en pubrunde.
Jeg vil ikke bli lenger enn vi må, men vi må dra.
Vent, vi gjør ikke dette i dag?
- Har ikke Nik lidd nok? - Jo, og jeg har dødd. To ganger.
Jeg vil ikke gi Marcel en tredje sjanse.
Jeg sier at vi lokker den muppeten ut av byen.
Og når han er borte...
Jeg har vært lenge nok vekk fra datteren min. Om du er redd...
Det kalles å være fornuftig.
Før Freya kan lage nok kur med varulv-gisselet sitt, -
- kan Marcel i praksis bite over strupene våre.
Nok.
Vi er alle i fare.
Vi setter Niklaus fri i dag.
Om jeg så må brenne den byen til grunnen.
Så hva er problemet?
Noen vampyrer sporet Hayley Marshall til Austin i Texas, -
- der hun ble angrepet mens hun besøkte en av de lokale.
Vel, det er ikke første gang noen ikke har klart å ta Hayley.
Sant. Men denne gangen var det ikke bare henne de sporet.
Det andre målet, hvem enn hun var med, -
- må ha vært viktig, så jeg gravde litt.
Lyder navnet Malraux kjent?
Malraux-flokken ble utryddet av Lucien for fem år siden.
Det var det alle trodde.
Men kvinnen Hayley møtte er faktisk den siste i linjen.
Om Hayley fant en Malraux, kan hun ha giften fra alle sju flokkene.
Så det er mulig at hun har en kur for bittet mitt.
Og har hun det, kan hun vekke Mikaelson-familien.
Og de kan være på vei hit nå.
Greit, Will. Flott. Jeg skylder deg en tjeneste.
Maxine.
Det var kameraten min fra NOLA-politiet, -
- og han sa han skulle sørge for at politiet følger med.
Han sier også at Adam ikke er på noen av sykehusene.
Hvordan går det med søkemagien?
Det er ikke noe klart utslag.
Det er som om...
Han er overalt. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Maxine, hva liker gutten din og vennene hans å gjøre for moro?
Liker de å utforske forlatte bygninger?
Gamle hus?
Hjemsøkte hus?
Jeg ville sagt nei, han vet bedre. Men i det siste...
Hvorfor spør du?
Kameraten min, politimannen, fortalte meg at -
- de hadde fått mange rapporter fra Old County Line.
Rapporter om knust glass, høye lyder om natten.
Politiet kjørte forbi, men så ingenting.
Og det har fått meg til å lure.
Det er best å være sikker. Jeg tar en titt. Greit?
- Jeg blir med deg. - Nei.
Det beste er at du fortsetter å jobbe her. Greit?
Jeg ordner dette.
Vincent, ta med deg denne.
Det er en beskyttelsesamulett. Jeg laget den til Adam da han ble født.
Jeg har den på rommet hans. Han sover med den iblant.
Jeg tenkte at kanskje om du hadde den...
Alt hjelper.
Greit.
Du, jeg må dra.
Nei. Du eier stedet.
Ja, nettopp, så jeg har lederansvar.
Kanskje du driver med litt ledelse her.
Beklager. Jeg kom nettopp på at jeg har en forsendelse som kommer.
Og jeg må i banken og skaffe vekslepenger.
Du vet, mynter.
Kan ikke alle bare bruke kort mer?
Jeg sender melding, greit? Jeg lover.
Vel, takk for at dere ventet og ikke bare drepte ham.
Vi er bare monstre når vi må, Joshua.
Uansett spiste vi nettopp.
Synd. Jeg ville tilby dere noen velkomstvafler.
Var det kjæresten din?
Han virker søt.
Og fryktelig sårbar, slik mennesker pleier.
Greit.
Hør her, bare...
Si hva du vil, la oss få dette overstått.
Du måtte bare gjøre ham sint igjen, eller hva?
Camille?
Ikke akkurat.
Jeg er et av dine fantasifostre, husker du?
Din hjernes måte å distrahere deg fra smerten på, -
- akkurat som sist gang Marcel stakk deg med det sverdet.
Din underbevissthet skaper illusjonen av min tilstedeværelse -
- for å slippe unna utålelig smerte.
Slik som den du føler nå.
Jeg kan takle denne smerten.
Ja visst, men sammen med ensomheten.
Din eksistensielle frykt for å være helt alene her nede i mørket...
Ikke snakk om det.
Irritasjon er en annen from for sublimering.
Du er ikke irritert over meg.
Du klandrer deg selv for å rote deg opp i dette.
Det er greit å innrømme det.
Taushetsplikt.
Og du vet, jeg er død.
Jeg savner deg, Camille.
Men jeg skammer meg over at du ser meg som dette.
Du trodde at jeg hadde et lys i meg.
At jeg kunne være et lys for datteren min.
Men utenfor dissse veggene er det legioner av vampyrer som vil drepe meg.
Og mannen jeg kalte sønnen min har etterlatt meg her, så...
Jeg er ikke noe lys.
Jeg er mørke.
Du er grunnen til at familien din lever.
Du kjøpte dem tiden de trengte, og nå har de våknet.
Kom igjen, du kan føle det.
Koblingen du delte med dem er brutt. Så nå er de våkne.
Og du vet at de ikke vil etterlate deg her.
Kommer de etter meg, blir de fanget.
Marcel vil drepe Elijah.
Da må du vel finne din egen vei ut herfra.
Klart, Freya.
Måtte du absolutt bruke søkemagi her?
Vel...
Da jeg først flyttet til New Orleans, forberedte jeg dette stedet.
Jeg merket det med min magi, gjorde det mitt.
Dette støvete klokketårnet er kanskje ditt, -
- men det er Marcel sin by. Og vi er mål.
Desto mer grunn til å la henne jobbe.
Jo før vi finner Klaus, jo før kan vi dra.
Det vil ikke ta lang tid.
Jeg kan distrahere ham, Elijah.
Jeg er den eneste Marcel ikke vil drepe når han ser meg.
Ikke snakk om noen latterlig distraksjon.
Du går inn i løvens hule.
Jeg klarer meg.
Jeg må bare overbevise ham om at jeg er alene og bare vil snakke.
Du setter deg i enorm fare.
Er du ikke enig, Joshua?
Ja.
Jeg skulle akkurat bestille en pizza.
- Om vi blir her en stund. - Flott.
Ja, jeg er fortsatt...
Skrubbsulten.
Hvorfor trenger dere meg egentlig?
Jeg vet jeg er søt, men jeg er ikke viktig.
Vel, du er Marcels betrodde venn.
Vi hadde tenkt å finne ut alt du vet og bruke deg som byttemiddel.
Men siden du vet så lite, vil jeg prøve min plan.
Vær så snill, ikke gjør dette.
- Jeg vil du skal vurdere risikoen. - Det har jeg.
Jeg lar ikke familien min risikere det.
- Fant Freya Nik? - Ja.
Skaff broren vår, jeg håndterer Marcel.
Rebekah.
Jeg var ikke sikker på om du ville komme.
Jeg var ikke sikker på om du fortsatt var deg selv.
Jeg lurte på om den magien hadde spist deg levende.
Det ville den.
- Men jeg var... - Koblet til Klaus.
Jeg vet det.
Jeg har visst om det en stund.
Du hadde endeløse muligheter til å drepe ham.
Holdt du igjen for min skyld?
Så vær så snill, Marcel, -
- om noen del av deg fortsatt bryr deg om meg, hjelp meg.
For alt vi har vært for hverandre, -
- for alt vi har delt, ber jeg deg la broren min gå.
Og hva om jeg sier nei?
Du vet bedre enn noen at familien min alltid får det den vil.
Enten det tar 1000 dager eller 1000 år.
Er han virkelig verdt bryderiet?
Kom igjen.
Rebekah.
Trodde du det ville være så lett, at du bare måtte spørre pent?
Det har visse fordeler å holde Klaus som gissel.
Han er et bra trofé.
Bevis på at jeg bekjempet verdens verste monster.
Om noen av mine folk blir bitt av ulver, kan jeg bruke blodet hans mot det.
Og om det trengs, kan jeg bruke ham for å holde familien din i sjakk.
Og for å være ærlig fortjener han å lide.
Så ja, -
- han er verdt bryderiet.
Logikken din gir ingen mening.
Du kan lagre nok av blodet hans til alle kurene du måtte trenge.
Og om du er ute etter et trofé, -
- er du ikke mye til mann til å begynne med.
Når det gjelder hevnen din, har du fått nok.
Virkelig?
- Etter det familien din gjorde? - Vi var i krig.
Krig har ofre.
Blod blir spilt og feil blir begått.
Mannen jeg elsket forsto det.
Vel, den mannen er forlengst borte.
Hvem sin feil er det?
Beklager, folkens.
La oss fikse den gasslekkasjen, -
- så er vi tilbake i morgen med rabatt på drinker.
- Vær så god. - Takk. Flott.
Vær så snill, ikke stjel glassene.
STENGT
Alle er ute. Stedet er ditt.
Ser du? Var ikke det enklere enn å prøve å drepe alle?
Jo.
Så hva nå?
Kan du flytte fryseren -
- så vi får tilgang til tunnelene?
Klokka tikker, Josh. Kom igjen.
Er du sikker på at vi leter på rett sted?
Vi vet at denne tunnelen går under hele byen.
Marcel må ha gravd ut en del av den som sitt private fangehull.
Genialt og sadistisk. Bra, Marcel.
Spar komplimentene til han kommer for å drepe oss.
Kanskje skrytet ditt sinker ham.
Greit, dere er klare her.
Så lykke til, og jeg stikker.
Hva? Så du kan sladre til Marcel? Lite sannsynlig.
Bare knekk nakken hans. Vi er ferdige innen han våkner.
- Og hva om han våkner før det? - Drep ham.
Jeg er her, folkens.
- Vi dreper ham ikke. - Nei, du har nok rett.
Ave en eller annen grunn har han verdi for Marcel.
- Kol, kan du... - Jeg blir gjerne for en drink -
- og å drepe alle som prøver å følge deg.
Bra, kom igjen. Vi kaster bort tid.
Fortreffelig.
Om du vil være fri, bare dra ut sverdet.
- Mikael kunne gjort det. - Ikke nevn navnet hans.
Greit.
Hva med din datters?
Hope.
Hun er der ute nå.
Noe som plager meg hvert øyeblikk jeg er her.
Men...
- Jeg kan ikke. - Kan ikke eller vil ikke?
Du måtte bli her i fem år.
For å redde familien min, måtte du holde deg i live.
Uanett hvor mye smerte, frykt eller ensomhet.
Men nå kan du gå.
Og du valgte å bli, selv om datteren din venter på deg.
Det får meg til å tro at sverdet ikke er problemet ditt.
- Vil du høre min teori? - Du vil sikkert fortelle den.
Jeg tror du er redd for å møte henne.
Nå som hun er gammel nok, kan hun møte deg.
Hva om hun synes du er et monster og hater deg for det?
Når jeg møter datteren min, -
- vil hun løpe inn i armene mine.
Hun vil se på meg og vite at jeg elsker henne.
- Jeg ville gjort hva som helst for henne. - Alle fedre sier det.
Men i dagliglivet, hva om hun krangler med en venn,
- når noen knuser hjertet hennes... - Jeg dreper alle som sårer henne.
Flott. Så i stedet for å hate mørket ditt, -
- vil hun lære av deg og bli et monster selv.
Er det det du frykter?
Du vil ikke at hun skal havne i den sirkelen av vold.
Og frykten din tærer på styrken din, -
- derfor kan du ikke bryte fri.
Jeg har hørt nok av dette tullet.
Klaus. Innrøm det.
Her nede kan du ikke skade henne. Du er bare en myte.
Han som ofret seg for å redde familien sin. Men i virkeligheten...
Jeg vil ikke bli utsatt for disse latterlige påstandene -
- fra en kvinne som døde i armene mine.
Jeg påkalte deg så jeg kan sende deg bort.
Gå!
Vil du snakke om rett og galt?
Broren din drepte meg. Og du forsvarte ham. Davina.
Davina. Jenta som var som en datter for meg ble tapt for alltid.
Og det eneste du sa var: "De gjorde det de måtte."
Det er alt vi kan gjøre.
Rett eller galt, det er det familien min har gjort i 1000 år.
- Kom igjen! Er det forsvaret ditt? - Jeg har ikke noe forsvar.
Jeg vet nøyaktig hva jeg er.
Og jeg vet at ingen av oss er uskyldige i dette.
Minst av alt oss to.
- Jeg var en tosk som elsket deg. - Jeg kan si det samme.
Da er vi ferdige her.
Definitivt ikke.
Skal du bruke den på meg?
Gi meg samme forbannelse som nesten ødela deg?
Jeg vil ikke, men jeg gjør det om jeg må.
Helvete. Camille?
- Camille! - Jeg er her.
Men om du vil fortsette å krangle...
Jeg trenger hjelp.
Jeg kan ikke dra ut sverdet.
Teknisk sett er jeg ikke her engang.
Det er du som må takle frykten din.
Greit.
Jeg skal innrømme sannheten.
Jeg vil ikke være faren jeg hadde, -
- og heller ikke den faren Marcel har lært å hate.
Kanskje jeg er bedre som en myte.
Og at Hope klarer seg bedre uten meg.
Er det nok, eller vil du ha mer? Er du fornøyd?
Alle foreldre er redde for å rote det til.
I det minste de gode.
Men Hope trenger deg. Nå mer enn noensinne.
Hayley vil beskytte henne.
Og hun vil gjøre en god jobb.
Synes du ikke at Hope fortjener faren sin?
Hei, se på meg.
Ja, historien kan gjenta seg.
Om du ikke er forsiktig, vil den det.
Men du skylder datteren din å prøve å endre historien.
For henne og for deg.
Hva?
Var det derfor du tok meg med hit? For å stikke en stake i meg?
Du hadde enhver sjanse til å gjøre det rette.
Det rette?
Det rette ifølge hvem? Deg?
Eller familien din?
Dette handler ikke om oss i det hele tatt, hva?
Dette handler om Klaus.
Elijah og de andre er på vei for å redde ham nå, ikke sant?
Og din jobb er å holde meg her, uansett hvordan?
- Gi slipp på det. Greit? Det er over. - Det vil aldri være over.
Du vil aldri kjenne fred -
- så lenge du holder broren min fanget.
Vi vil gjøre alt...
Beklager avbrytelsen. Men hun snakker veldig mye.
- Burde jeg dumpe henne i gulfen? - Ingen rører henne.
Hold henne her. Jeg kommer snart tilbake.
Jeg må bare gå og drepe broren hennes.
Niklaus.
Bror.
Niklaus.
Vi er her.
Denne magien er sterk. Den har blitt forsterket med tiden, -
- det vil ta tid å bryte den.
Vi har ikke tid.
Jeg kan prøve å overvelde den med rå makt, men jeg trenger noen å kanalisere.
Jeg gjør det.
Elijah, du holder vakt.
Skål for at ingen dør i dag.
Eller var jeg for rask?
Si meg. Hva skjer når Klaus kommer seg ut?
Hva skal dere gjøre? Massakrere hele byen?
Vi vil bare hente broren vår og dra.
Jeg personlig håper jeg aldri ser denne skitne byen igjen.
Jeg var sammen med noen.
En kar kalt Aiden.
Tanten din drepte ham, faktisk.
Og etter det hatet jeg alt.
Og jeg mener alt. Selv sola.
Du vet, den sto opp hver morgen -
- som om det bare var en ny dag og verden ikke hadde forandret seg.
Det har tatt meg en evighet å føle meg normal igjen.
- Så synd for deg at du gjør det. - Du vil det også.
Det blir bedre, Kol. Etter hvert.
Hvorfor forteller du meg dette?
Jeg tror at Davina ville ha ønsket det.
Siden vi er så gode venner nå, kan du kanskje forklare -
- hva "Teutoburg" betyr?
- Hør her, jeg er ikke en del av dette. - Så klart du er.
Spesielt når du mottar kodede beskjeder fra mannen -
- som holder broren min fanget.
Hør nøye etter nå. Om noe har skjedd med søsteren min, -
- eller om noe vil skje med et annet familiemedlem, -
- vil denne byen og alle i den brenne.
Du, kjæresten din, -
- vennene dine, denne baren, hjemmet ditt. Skal jeg fortsette?
Nå...
Hva betyr "Teutoburg"?
Det er et slag der skurkene overrumplet de gode.
Marcel advarer meg om at dere alle er her -
- så jeg kan advare resten av folkene våre.
Så dere kan holde oss opptatt og Marcel kan drepe oss?
Heldig for deg at Davina likte deg.
Adam?
Freya.
Uansett hva som skjer, ikke stopp før Niklaus er fri.
Hallo, Marcellus.
Adam?
Er du her?
Herregud. Det er beskyttelsestrolldom.
En gave gitt med en mors kjærlighet for sin sønn.
Hva kjemper jeg mot her?
Vis deg.
Nei.
Du vet virkelig ikke når du skal gi deg.
Vi kan få bra betalt for Rebekah Mikaelson.
Ja, det kan vi.
Men om Marcel vil holde henne trygg, holder jeg henne trygg.
Vel, han vil ikke ta noen, siden han er litt utilgjengelig.
Men du vil ikke ta noen heller.
Velkommen tilbake, søster.
Kol! Jeg tror du tok ham.
Kan vi forlate denne fryktelige byen nå?
Hvor er Elijah?
Du finner en måte å overleve bittet mitt, og du våger å komme tilbake?
Hva skjedde? Ble det kjedelig å være udødelig?
- Jeg kommer for broren min. - Vel, jeg har noe annet til deg.
Om du vil jeg skal betale for mine synder, greit.
Hevn deg på meg.
Hva er det? Din versjon av en unnskyldning?
Broren min har lidd nok. Han drar herfra i dag.
Det får vi se på.
Klaus, tiden er inne. Du må dra ut sverdet.
- Jeg må komme meg opp dit. - Ikke enda. Jeg er nesten ferdig.
Gå!
Klaus, du må dra ut sverdet.
- Hvis ikke vil familien din dø. - Jeg prøver!
Klaus, kan du høre meg?
- Hayley, la oss være. - Han har rett. Dette er mellom meg og ham.
Og om jeg blir, dreper du meg og? Gjør datteren min foreldreløs?
- Det er ikke din kamp. - Jo, det er det.
- Hope trenger faren sin, Marcel. - Jaså?
Jeg hadde Klaus som far. Det gikk ikke så bra, hva?
- Datteren din klarer seg bedre uten ham. - Ta Niklaus og gå.
Han skal ingen steder, Elijah. Og ikke du heller.
Klaus! Våkne!
Jeg kan ikke.
Hei...
Du klarer dette. Jeg vet du kan.
Jeg kan ikke holde det stort lenger.
Familien din trenger deg. Hope trenger deg.
Stopp.
Du vinner, greit?
Vi kan ikke slå deg. Jeg ber deg, la oss gå.
Hvorfor?
Fordi du mener at det ville være rettferdig for familien din?
De var min familie også.
Og Elijah rev ut hjertet mitt og kastet meg av en bro.
Og broren hans bare sto og så på.
Rettferdighet er alt som er igjen.
Niklaus.
Elijah, dette er meg som ikke bekymrer meg for at du skulle vært her nå.
Ring meg tilbake.
- Det har gått for lenge. Vi bør dra. - Vi forlater ikke familien vår.
Marcel kutter kanskje opp familien vår i dette øyeblikk.
Eller kanskje de ikke har mobildekning i et avløpsrør.
De kommer, Kol.
Og mens vi har et øyeblikk ville jeg takke deg.
For hva?
For å hente meg, så jeg kunne sitte her og irritere meg over deg.
Se.
Nik.
Du kan klemme ham senere. Vi må stikke.
Marcel er rett bak oss. Gå!
Jeg er faktisk her.
Vincent?
Maxine.
Jeg så noe.
Jeg følte noe. En tilstedeværelse.
Og jeg måtte rense meg selv.
Så du ham?
- Fant du Adam? - Nei.
Nei. Men nå vet vi i det minste hva vi står overfor.
- Og det er noe jeg har sett før. - Hva er det?
En heks? En ånd?
Vincent. Dette er sønnen min.
Hør på meg. Jeg skal finne Adam. Jeg skal få ham tilbake til deg.
Men hvem enn som har ham nå bruker veldig mørk magi.
Veldig mektig magi. Og du må holde deg unna den.
Lov meg det. Nei, hør på meg.
Jeg vet at dette er vanskelig for deg, men du må stole på meg.
Greit?
Dere burde ikke ha kommet tilbake. Ingen av dere.
Det er det familier gjør. Vi kjemper for hverandre.
Ja, jeg har hørt det. Men det fungerte ikke for meg, hva?
Herregud, du var aldri en Mikaelson. Kom deg over det.
Har du ikke en by å styre? Vampyrer å sparke ut?
Om du vil drepe en av oss, må du drepe alle.
- Ikke press meg, Rebekah. - Så sett i gang.
- La oss ende dette en gang for alle. - Det holder.
Det holder, Marcel. Du har vunnet.
New Orleans pleide å være vår by. Nå er den din.
For godt.
Aksepterer den store Klaus Mikaelson nederlag?
Eller er dette bare enda en distraksjon?
Ingen av delene. Faktisk, til tross for oppførselen din, -
- tilbyr jeg deg en sjanse til fred.
Prøver du å drepe oss, vil du begå en feil.
Alle som overlevde ville utvilsomt kommet tilbake for hevn, -
- og lokket hit fiendene våre med oss.
Og selv om du skulle greid å drepe oss alle, -
- ville datteren min kommet etter deg en dag.
Og hennes datter etter henne.
Igjen og igjen så lenge du lever.
Du ville endt opp i en endeløs syklus av vold. Eller...
Eller vi drar, og kommer aldri tilbake.
Etter all den tiden begravd i det hullet er du fortsatt dristig.
Du står der -
- og prøver å selge det som om det er ditt valg.
Men her er sannheten. Jeg kunne drept dere alle nå, -
- og i natt ville jeg sovet som en unge.
Det er det du ville gjort.
Du har ødelagt flere mennesker, tatt flere liv og endt flere familier -
- enn noen annen som har levd. Fordi du kan.
Men her er den andre sannheten. Selv om dere oppdro meg, -
- er jeg ikke som dere.
Jeg er faktisk stolt av å ikke være en Mikaelson.
Jeg slo dere uten å bli som dere, -
- og nå kan dere leve resten av livene deres -
- vitende at den eneste grunnen til at dere eksisterer, -
- er at jeg viser dere nåde.
Gå, nå.
Og kom aldri tilbake.
Minn meg på at om jeg noen gang skal gjøre deg sint, -
- må jeg sørge for at det ikke er en armbrøst i nærheten.
Jeg setter pris på takknemligheten, -
- men jeg gjorde ikke jobben ferdig, gjorde jeg vel?
- Rebekah kom seg unna, Kol også. - Det er Mikaelson-familien.
Det er vanskelig å stoppe én, for ikke å snakke om hele klanen.
Jeg er likevel imponert.
De fleste som trosser Rebekah ender opp døde.
- Jeg er ikke som de fleste. - Nei, definitivt ikke.
- Apropos Rebekah... - Det er ikke noe å snakke om.
Det eneste jeg tenker på er hvordan vi skal feire.
Vi finner sikkert på noe.
Det gjør vi sikkert.
Hei, det er Marcel. Legg igjen en beskjed.
Marcel. Du må ringe meg tilbake.
Jeg så noe i dag som jeg aldri har sett før.
Hør her. Denne byen, og alle i den, er i fare.
Og det er kanskje min feil.
Josh?
- Hei. - Hei.
Hva gjør du her?
Du sendte meg en melding, -
- du sa du var full og trengte skyss hjem.
Gjorde jeg?
Skjedde det noe?
Nei, jeg bare...
Det er lenge siden jeg har savnet noen så mye.
Tør jeg spørre hvorfor du fortsatt har den?
Jeg gjør bare en tjeneste for en venn av en venn.
Nå er jeg klar for en bourbon.
Hva er det?
Fem år har aldri føltes så lenge.
Takk for at dere ikke ga meg opp.
Vel, vi vurderte det. Avstemmingen var nær.
Går det bra?
Gitt innesperringen, torturen og den påtvungne ensomheten, mener du?
For det det er verdt er jeg lei for det.
Jeg kan ikke forestille meg hva du har vært gjennom.
Jeg hadde noen trøstende øyeblikk.
Det er på grunn av dem at jeg er her nå.
Betyr det at du er klar til å møte den lille jenta di?
Skal jeg vekke henne for deg?
Nei.
La henne sove.
Oversatt av: Fredrik Lingaas