subtitles by request at kelopei7@gmail.com
Vjerujem da imamo izbor kako prepričati tužne priče.
Uvijek ih možemo uljepšati,
kao što ih uljepšaju u filmovima i romantičnim novelama
gdje prelijepi ljudi nauče još ljepše poduke.
I sve se može ispraviti isprikom
i pjesmom Petera Gabriela.
Ta mi se verzija sviđa kao i svakoj djevojci,vjerujte mi.
Ali to nije istina.
Ovo je istina.
Žao mi je.
Kasno u zimu moje 17. godine,
moja je majka odlučila da sam depresivna.
Jede kao ptičica i rijetko kada izlazi.
- Mama, nisam deprimirana. - Konstantno čita istu knjigu.
- Deprimirana je. - Nisam deprimirana!
Brošure i web stranice uvijek navode depresiju kao nuspojavu raka.
Depresija nije nuspojava raka.
Nuspojava ja umiranja.
Što se događalo meni.
"Bol zahtjeva osjet."
Možda ću te prebaciti na "Zoloft" ili "Lexapro."
- I to dva puta na dan umjesto jednom. - Zašto stati tu?
- Hmm? - Stvarno, samo ih dodajte još, ja sam kao Keith Richards od djece oboljelih rakom.
Jesi li išla na grupe podrške koje sam preporučila?
Da, nisu baš moja furka.
Grupe podrške su odličan način da upoznaš ljude koji su..
- Koji su što? -Na istom putu.
"Putu"? Stvarno?
Daj im priliku.
Tko zna, možda ti se svidi.
Odlično.
Spremni, društvo?
Danas smo se okupili..
..doslovno..
u srcu Isusovu.
Ovdje smo s I.K.
Tko će podijeliti svoju priču s nama?
Ja sam Angel, imam akutnu mijeloičnu leukemiju.
Sid.Akutna limfoblastična leukemija.
Bok. Ja sam PJ. Ja imam neuroblastom.
Ja sam Patrick. Rak testisa.
Poštedjet ću vas detalja Patrickovog raka jaja.
Ukratko,našli su ga u njegovim jajima.
Većinu su odrezali,
i skoro je umro, ali nije umro.
I sada je ovdje,
rastavljen,bez prijatelja,
živi na kauču svojih roditelja
koristeći kancerogenu prošlost kao put do Isusova srca
...doslovno..
pokazujuć nam da jednog dana,
ako nam se posreći
možemo biti baš poput njega.
Tko je sljedeći?
Hazel?
Hazel.
Iz početka rak štitne žlijezde, ali sada..poprilično impresivna
kolonija u plućima. - I kako ti ide?
Misliš osim terminalnog raka?
Uredu,valjda.
Ovdje smo za tebe, Hazel.
A da otpjevam još jednu pjesmu?
Krist je naš prijatelj i biti će s nama do kraja.
Hej,dušo.
I? Je l' bilo odlično?
Da, mama, bilo je odlično
I to je bio moj život..
reality showovi,
doktori,
osam različitih lijekova, tri puta na dan.
Ali najgore su bile grupe podrške.
- Ne možete me natjerati. - Naravno da možemo, roditelji smo ti.
Hajde, već smo raspravljali da trebaš ići, sprijateljiti se, biti tinejdžerica.
Ako želite da budem tinejdžerica nemojte me slati tamo.
Dajte mi lažnu osobnu iskaznicu, da mogu ići po klubovima..
.. piti gimlet i uzimati travu.. - Uhh.. ne uzimaš travu.
Eto, takve bi stvari znala s lažnom osobnom.
Samo molim te, uđi u auto.
I tako sam otišla.
Ne jer sam htjela ili mislila da će pomoći,
već iz istog razloga iz kojeg radim sve u posljednje vrijeme..
da moji roditelji budu sretni.
Stvarno ne razumijem zašto ne mogu sama voziti.
Opet ćeš samo sjediti i čekati.
Naravno da neću. Imam svašta za napraviti.
- Volim te. - I ja tebe.
Zabavi se.
Jedina gora stvar obolijevati od raka
je imati dijete koje boluje od raka.
Hej!
Sprijatelji se!
Oprosti. Ja ću stepenicama.
- Nema problema. - Hvala.
Oprosti.
Moja greška.
Žao mi je.
Oh, moj Bože.
Tko želi početi?
Želi li netko početi? Bilo tko?
Samo naprijed.
Ja sam Beth. Imam sarkomu..
Ovaj tjedan bio je dobar.
Puno više sam spavala.
Pokušavam se što više kretati.
- Teško je. - Tu smo za tebe, Beth.
Isaac se nalazi pred nekoliko izazova. Želiš ih podijeliti s grupom?
Ili možda tvoj prijatelj? - Ne, ja ću.
Bok svima.
Bok, ja sam Isaac. Imam tumor oka,tj. retinoblastom.
Kada sam bio mlađi išao sam na operaciju, tako da je ovo stakleno oko.
Uskoro idem ponovo, ostati ću i bez drugog oka.
Tako da ću nakon te operacije biti potpuno slijep.
Ali sam sretan što imam prelijepu djevojku Monicu.
I odlične prijatelje poput Augustus Watersa...
koji mi puno pomaže. I toliko o meni.
Hvala. - Ovdje smo za tebe, Isaac.
Hvala vam.
- Tvoj red, Gus. - Da, naravno.
Ja sam Augustus Waters. Imam 18 godina.
Prije godinu i pol sam i imao malo osteosarkoma.
I zbog toga izgubio ovu nogu.
Sada sam polu-robot, što je odlično.
Ali ovdje sam jer me Isaac zamolio.
- I kako se osjećaš, Gus? - Odlično.
Na putu sam koji ide samo na bolje, prijatelju moj.
Možda bi htio podijeliti svoje strahove s grupom?
Strahove?
Zaborav.
- Zaborav? - Da.
Vidiš, planiram živjeti izvanredan život.
Da budem pamćen.
Tako da je moj jedini strah biti zaboravljen.
Želi li netko komentirati?
Hazel?
Neočekivano.
Samo želim reći da će doći vrijeme kada smo svi mi mrtvi.
Postojalo je vrijeme prije ljudi, postojati će i nakon.
I to bi moglo biti sutra ili milijun godina od danas.
Ali kada to vrijeme dođe, neće postojati nitko tko
će se sjećati Kleopatre,Mohammeda Alija ili Mozarta...
a pogotovo ne nas.
Zaborav je neizbježan.
I ako te to plaši, preporučujem da ga samo ignoriraš.
Bog zna da to svi ostali pokušavaju.
Pa.. to je bio dobar savjet.
Sviđa mi se sve ovo jer je stvarno..
lijepo čuti kako se svi osjećate.
Hvala vam.
- Zauvijek. - Zauvijek.
Doslovno.
Mislio sam da smo samo u crkvi,
ali čini se da smo doslovno u srcu Isusovu.
Oh da.
- Kako se zoveš? - Hazel.
Ne, tvoje cijelo ime?
Hazel Grace Lancaster .
- Što? - Nisam ništa rekao.
- Zašto me gledaš tako? - Jer si prelijepa.
- Oh moj Bože.. - A ja uživam gledati prelijepe ljude.
Odavno sam se pomirio s činjenicom da moram odreći nekih užitaka
pogotovo jer ćemo,prema tebi,svi uskoro umrijeti.
To je odlično ali ja nisam lijepa.
- Bok Gus. - Hej Lisa.
- Ja volim kad ti kažeš prva. - Ja kad ti kažeš prvi.
- Zauvijek. - Zauvijek.
- Što je s tim zauvijek. - "Zauvijek" je njihov moto.
Nešto kao "Zauvijek će se voljeti" i što sve ne.
Vjerojatno su si rekli "zauvijek" 14 milijuna puta ove godine.
To ju mora boljeti.
- Idemo gledati film. - Što?
- Hmm? - Huh?
Slobodna sam kasnije ovaj tjedan, mogli bi..
Ne, mislim odmah.
- Mogao bi biti ubojica. - Uvijek postoji ta mogućnost.
- Hajde, Hazel Grace, riskiraj. - Ja ne..
- Stvarno? To je odvratno! - Što to?
Što, misliš da je to kul? Uništio si sve sada.
- Baš sve? - Da,sve ovo!
A išlo ti je stvarno dobro.
Bože. Uvijek postoji hamartija,ne?
A tvoja je, da iako si imao glupi rak,
voljan si dati novac korporacijama za šansu da dobiješ još raka?
Samo ću ti reći da je ne moći disati sranje!
- Veliko sranje!! - "Hamartija"?
Fatalna mana. - Aha, fatalna...
Hazel Grace, ne štete, osim ako ih ne zapališ.
Nikad ne zapalim.
To je metafora, vidiš..
Staviš to što te može ubiti među zube,
ali nikad mu ne daš moć da te ubije.
Metafora.
Hej dušo. Je li vrijeme za "Top Model"?
Ne. Imam planove s Augustusom Watersom.
Moj Bože!
Pao sam na testu nekoliko puta.
Nemoj reći.
Zapravo četvrti puta je išlo otprilike kao i sada
i kada sam završio instruktorica me pogledala i kaže:
"Tvoja je vožnja neugodna, ali tehnički sigurna."
- Povlastica raka. -Totalno.
Pričaj mi o sebi.
Imala sam 13 godina kad su ga pronašli.
Najgori moguć scenarij.
Rak štitne žlijezde u 4. stadiju.
Nisu mogli učiniti puno.
Što ih nije spriječilo, naravno.
Operacija,radijacija,kemoterapija...
Još radijacije.
Radilo je neko vrijeme.
Ali odjednom prestalo.
I onda su se jednog dana moja pluća počela puniti vodom.
Sestra! Trebamo medicinsku sestru odmah!
Nisam mogla disati. Nitko nije mogao to kontrolirati.
Možeš se pustiti, dušo. Ne boj se.
To je trebao bit kraj.
Bože moj!
Onda se nešto čudno dogodilo.
Antibiotici su počeli raditi, isušili su vodu iz mojih pluća,
ojačala sam.
Onda sam se našla u eksperimentalnom liječenju.
Onakva kakva su u Republici Kancerolandiji po tome što ne pomažu.
Zove se Phalanxifor.
Ne pomaže u 70% slučajeva, ali iz nekog razloga
meni pomaže. Pa su ga nazvali "Čudo."
Naravno, moja su pluća još uvijek loša, ali teoretski bi mogla
funkcionirati još neko vrijeme.
Jesi se vratila u školu?
Maturirala sam, pa sada studiram.
Vau! Studentica! E pa to objašnjava zračenje sofisticioniranosti.
Pazi!
Ups.
Dobrodošla u moj skromni dom.
Moji starci to nazivaju ohrabrivanjem.
Ne pitaj.
- Hej društvo. - Hej, Augustus.
Nova prijateljica?
Da, ovo je Hazel Grace. - Hej, samo Hazel.
Što ima, "samo Hazel?" - Hej Hazel, kako si?
Okej, idemo dolje. Bok.
- Drago mi je. - Također.
To je to. Augustusov svijet.
Ovo je moja soba.
Impresivna kolekcija. - Da, prije sam igrao.
- Mogu li sjesti? - Naravno.
Moja kuća je tvoja kuća.
Oprosti. Stepenice..
i stajanje..
Da, razumijem.
- Ozbiljno, jesi li dobro? - Da,da, jesam.
Odlično. Koja je tvoja priča?
Već sam ti rekla.
-S 13 godina dijagnosticirali.. - Ne, ne. Ne priča o bolesti.
Tvoja prava priča. Tvoji interesi, hobiji, strasti, čudni fetiši.
- Čudni fetiši? - Hajde. Prva stvar koja ti pada na pamet.
Nešto što voliš.
"Imperijalna bol"
Okej. Što je to?
- Roman. Moj najdraži roman. - Ima li zombije?
- Zombije? Ne! - Stormtrooperse?
- Ne! Nije to takva knjiga. - Okej. O čemu se radi?
Raku.
- O raku? - Ne tako, vjeruj mi.
Knjiga je čudesna.
Autor se zove Peter Van Houten,
i on je jedina osoba na koju sam naišla u svom životu
koja pod 1. razumje kakav je osjećaj umirati, ali nije zapravo umro.
Okej. Pročitat ću tu užasnu knjigu s dosadnim naslovom,
u kojoj nema zombija stormtroopera, ali zauzvrat...
Ti ćeš pročitati ovo.
Ovu briljantnu adaptaciju moje najdraže video igre.
"Protuudarac"
Da. Nemoj se smijati, odlična je.
Radi se o časti, požrtvovanju, hrabrosti i heroizmu.
Radi se o prihvaćanju sudbine i ostavljanju traga na svijetu.
Hvala ti.
Ruke su ti tako hladne!
Nisu tako jako. Samo su deoksigenirane.
Hazel Grace?
Obožavam kad mi pričaš medicinski.
To je nešto novo.
On ti je to dao?
Pod "to" misliš herpes?
Da, baš na to. San svake majke.
- Hej, ne brini se. - Ne brinem se.
Nije velika stvar.
Samo smo se družili. Ne čekam da me nazove.
- To je to? - Da.
- Mislio sam da su to papričice.
Danas je u Kini internacionalan dan kustovnica.
Nije li to super?
"Reci mi da mojoj knjizi ne dostaje zadnjih 10 stranica."
Odlično je,je l' tako??
"Samo se usudi reći da ne završava dobro"
Čak sam napravila i desert samo da isprobamo kustovnice.
- Oh, moj Bože. - Jer su izvrstan antioksidant.
"Knjiga ne može završiti usred rečenice. Što je ovo?"
- Svake godine? - Da,svake godine.
Ovo mi se stvarno sviđa.
Dušo,želiš li biti ispričana?
Molim?
Hazel Grace.
Dobrodošao u slatku patnju čitanja "Imperijalne boli."
I sada kršim sva pravila!
Jesi li uredu?
Da,ja sam odlično.
Ovdje sam s Isaacom i ja..
Isaac je l' nam grupa podrške pomaže li odmaže?
Isaac, fokusiraj se na mene.
Koliko brzo možeš doći ovdje?
Umm.
Odlično.Super,vrata su ti otvorena. Moram ići. Bok.
Bok?
Hazel.
Isaac, Hazel iz grupe podrške je ovdje.
- Hej. - Hej.
Samo da te upozorim.
Isaac je usred psihotičnog napada trenutno.
- Lijepa si. Sviđa mi se ova boja na tebi. - Hvala ti.
Isaac.
Isaac, Hazel je ovdje.
- Hej, Isaac. - Hej, Hazel.
-Kako si? -Okej sam.
Čini se da su Isaac i Monica prekinuli.
Oh,Isaac,žao mi je. Želiš li pričati o tome?
Ne,želim plakati i igrati video igre.
Neće naškoditi ako imaš neke pametne savjete.
Zapravo mislim da je njegova reakcija primjerena.
-"Bol zahtjeva osjet" - Citiraš moju knjigu!
Rekla je da želi prekinuti prije operacije,
jer ona to ne bi mogla podnijeti.
Ja ću izgubiti vid,ali ona to ne može podnijeti.
Stalno sam joj govorio "uvijek",
i ona me prekidala i nije uzvraćala "uvijek"..
Kao da sam već mrtav, znaš?
Ponekad ljudi ne razumnu težinu svojih obećanja.
Znam, ali... Osjećam se kao luzer,još nosim njenu ogrlicu.
- Skini ju. - Čovječe,skidaj to!
Tako je!
Tako je, čovječe. Tako je.
Želim izudarati nešto.
Nemoj to udarati. Ne to.
- Udari ovo. - Oprosti.
Već sam te nekoliko dana htio nazvati,
ali sam htio smisliti koherentnu misao o "Imperijalnoj boli."
Sekunda.
Isaac.
Jastuci se ne lome. Ti trebaš nešto slomiti.
Pokušaj ovo.
- Trofej? - Da.
- Jesi li siguran? - Dugo pokušavam ocu reći
da mrzim košarku. Hajde poludi!
Zauvijek!
- "Imperijalna bol" - Da. Drago mi je da ti se sviđa.
Svidjelo mi se,da. Ali kraj..
- Da, znam. Malo je grub. - Malo je grub? Šališ se? Zao je!
Razumijem da umre,ali.. postoji sporazum između autora i..
- Gus? - Molim?
- Mogu li? - Naravno.
Između autora i čitatelja. Osjećam se da kraj knjige usred rečenice
krši taj sporazum. - Da, razumijem te.
Ali ako sam iskrena, ovako je stvarno uvjerljivo.
Znaš, jednostavno umreš u pravom životu, usred rečenice.
ali me zanima što se dogodi sa svima nakon što Anna umre.
- Npr. s Anninom majkom? - I tulipanskim Nizozemcem.
- I Sisyphus hrčku. - Da!
Jesi li probala kontaktirati tog Peter Van Houtena?
Napisala sam brdo pisama, ali nikad nije odgovorio.
Navodno se preselio u Amsterdam i postao otuđen.
Šteta.
Isaac,osjećaš se bolje prijatelju?
To je stvar s boli.
Mora se osjećati.
Pomoći ću ti da spremiš ovo.
Hazel Grace.
Augustus Walters.
Ne mogu prestati razmišljati o ovoj prokletoj knjizi.
Nema na čemu.
Uredu, ali moramo znati kako završava.
Upravo sam to pitala Van Houtena u svojim pismima.
Ali nikada nije odgovorio.
Ne.
"Poštovani gospodine Waters
zahvaljujem vam na vašem elektronskom pismu.
Zahvalan sam svakome tko izdvoji vrijeme da pročita moju knjigu.
- Augustus? - Da?
- Što to radiš? - Možda sam pronašao Van Houtenovu asistenticu.
Poslao joj e-mail..
- Augustus! - Možda je proslijedila e-mail Van Houtenu.
- Da nastavim? - Oh Bože! Da,da, nastavi!
"Vama sam posebno zadužen" Hazel Grace, nazvao me "gospodinom"
Augustus, nastavi čitati!
"Za oboje, vaše predivne riječi o "Imperijalnoj boli" i izdvojeno vrijeme da mi kažete koliko je knjiga.."
I ovdje citiram direktno: ".. koliko je knjiga značila vama
i vašoj prijateljici, Hazel Grace."
Nisi! Nisi! Nisi! Nisi!
Naravno da jesam. "Da odgovorim na vaše pitanje,
Ne, nisam napisao ništa novo niti ću.
Mislim da to ne bi pomoglo ni mojim čitateljima ni meni.
Svejedno vam hvala na velikodušnom e-mailu.
Sa štovanjem, Peter Van Houten."
Tako da,da. To se upravo dogodilo.
Oh moj Bože!
Pokušavam ti reći da sam poprilično kul.
- Misliš li da bi mogla...? - Provjeri svoj mail.
Oh moj Bože!
Oh moj Bože, Augustus!
Izvan sebe sam! Izvan sebe.
"Dragi gospodine Peter Van Houten, moje ime je Hazel Grace Lancaster.
Moj prijatelj Augustus Waters, koji je pročitao vašu knjigu na moju preporuku,
je upravo primio e-mail s ove adrese. Nadam se da je uredu što ga je podijelio sa mnom.
Nadala sam se da bi mogli odgovoriti mi na par pitanja
o tome što se dogodi nakon knjige. Posebno na sljedeće:
Uda li se Annina mama za tulipanskog Nizozemca?
I ima li skrivene namjere ili je neshvaćen?
I za kraj, zanima me, što se dogodi s hrčkom Sisyphusom?
Ova me pitanja muče godinama.
I ne znam koliko mi je vremena ostalo da dobijem odgovore.
Znam da ovo nisu važna književna pitanja,
a vaša je knjiga puna književnih pitanja, ali bih stvarno voljela znati.
I naravno, odlučite li napisati još nešto voljela bih to pročitati.
Iskreno, pročitala bi čak i vaš popis namirnica.
S poštovanjem,vaša Hazel Grace Lancaster."
Nije loše.
Misliš?
Malo je pretenciozno,
ali Van Houten koristi riječi poput "bezoklijevno" i "bakanalije."
Mislim da će mu se svidjeti.
Zar je već jedan sat?
Da, čini se da je.
Trebala bi ići spavati.
Okej.
Možda će "okej" biti naš "zauvijek."
Okej.
Moj Bože!
"Draga gđice Lancaster,
Ne mogu odgovoriti na vaša pitanja, bar ne pismenim putem,
jer bi to predstavljalo nastavak knjige,
koji bi mogli objaviti ili podijeliti na internetu.
Ne mogu vam u potpunosti vjerovati, jedva vas poznajem.
Posjetite li ikada Amsterdam, pronađite me.
Što??
"S poštovanjem, Peter Van Houten. "
Peter Van...
Moj Bože! Što se ovo događa?
Hazel?
- Mama! - Hazel, što je bilo?
Mama, vidi ovo. Dođi ovdje.
Gledaj.
- Što? - Da! Peter Van Houten!
Gledaj što kaže! "Posjetite li ikada Amsterdam.."
Moram ići!
- Nevjerojatno. - Pozvao nas je u Amsterdam!
Amsterdam!
Možemo li ići? Misliš li da možemo?
Mislim, Amsterdam! Želim da imaš sve što poželiš..
ali nemamo te novce.
I prenijeti svu opremu tamo, znaš? Kako da to izvedemo?
Da..ne..znam. Žao mi je.
Hej. Žao mi je.
Uredu je.
Zašto ne pitaš Geanie? Iskoristi svoju želju.
Iskoristila sam ju već.
Na što to?
Ne valjda na Disney.
Hazel Grace nisi išla u Disney Svijet ...
- Nisi iskoristila svoju posljednju želju ... - Imala sam 13 godina.
... da ideš u Disney Svijet.
- I u Epcot Centar. - Oh moj Bože.
Zapravo je bio jako zabavno!
- To je najtužnija stvar koju sam ikad čuo. - Upoznala sam Šiljka!
- Sada se sramim . - Zašto se ti sramiš?
Ne mogu vjerovat da mi se sviđa djevojka s takvim klišej željama.
Strašno.
Ideš?
Najvažnija stvar na MRI
je da budete potpuno mirni
Ali taj dan bilo je skoro nemoguće.
Hej, Gus! Kako si?
Bok, gđo.. Lancaster.
Dres Rika Smitsa?
- Da,je. - Obožavam ga.
Ja sam Augustus Waters.
Drago mi je, ja sam Michael.
- Drago mi je da te vidim. - Dobar dan, gđo Lancaster.
- Lijepo te vidjeti. - Također.
Bok, Hazel Grace.
Bok.
Želiš li ići na piknik sa mnom?
Vrlo rado.
Hoćemo?
Ne čekaj. Moram..
Mirišem po bolnici pa bi se trebala samo presvući.
I tako..
ti si prebolio?
Da.
Nisam odrezao ovo tek toliko.
Iako je odličan način za izgubiti kile.
Noge su teške.
Kako je tvoje zdravlje sada?
Odlično. Bez pojava već 14 mjeseci.
- Zbilja? - Da.
- To je fantastično. - Je.
Vrlo sam sretan.
Slušaj, Gus ...
Nadam se da razumiješ da je Hazel još uvijek vrlo bolesna.
I ostati će tako do kraja svog života.
Ali će pokušati ići tvojim tempom.
Takva je. Ali njena pluća..
Spreman, Gus?
Jesam.
Odlično. Vidimo se uskoro.
Vidimo se.
Dan je predivan.
Da.
Dovodiš li ovdje se svoje cure?
Baš sve.
Vjerojatno sam zato još uvijek djevac.
Ti nisi još uvijek djevac.
Jesi li stvarno?
Da ti nešto pokažem.
Vidiš li ovaj krug?
To je krug djevaca.
A ovo...
je 18-ogodišnjak s jednom nogom.
Tako da,da.
Funky Bones, stvorio ih je Joep Van Lieshout.
Zvuči poprilično nizozemski.
I je.
Kao i Rik Smits.
I tulipani.
Sendvič?
Da pogodim..
Nizozemski sir i rajčica..
Žao mi je, rajčica je meksička.
Kako se usuđuješ?
Koliko je kul ovo sve?
Koriste kostur kao igralište.
Razmisli o tome.
Voliš simbole.
Kad smo kod toga, vjerojatno se pitaš
zašto sjediš ovdje, jedeš loš sendvič sa sirom
i sokom od naranče s tipom koji nosi dres Rik Smitsa.
Zapravo se i jesam zapitala.
E pa, Hazel Grace, kao i mnogi prije tebe,
i govorim ovo s puno privrženosti,
iskoristila si svoju želju idiotski.
Okej, pričali smo o ovome. Imala sam 13 godina.
Tiho! Usred sam monologa.
Bila si mlada, neiskusna,
smrt te gledala u oči,
i požurila te da iskoristiš želju na nešto što nisi istinski htjela.
Ali kako je mogla mala Hazel Grace,prije no što je pročitala "Imperijalnu bol",
znati da je njena jedina želja posjetiti gospodina Peter Van Houtena,
u njegovom egzilu u Amsterdamu?
Ali nisam ju sačuvala,stoga..
Dobro je onda što ja jesam svoju.
I želiš reći..?
Neću ti dati svoju želju ni ništa, Hazel.
Ako to misliš..
Ali..
i ja bih volio upoznati tog Peter Van Houtena,
i mislim da ne bi imalo previše smisla
upoznati ga bez djevojke koja me upoznala s njegovim djelom.
Slažeš se?
Pričao sam s Geniema i imamo njihovu podršku.
Odlazimo za mjesec dana.
Ne..
Oh moj Bože..
Oh moj Bože!
Augustus!
Hvala ti!
Čini se.. ne znam rade li to često ali,
voljni su povesti i mene tako da..
To je predivno.
Hazel, to je predivno.
Znam.
I pomalo ludo.
Oh, to je totalno ludo! Totalno ludo!
- Pa ... - To je Amsterdam!
Tek te upoznao..
- Znam! - ...i dao ti svoju želju.
Pa dijelimo tu želju. Mislim.. Mi.. Dijelimo ju.
To je slatko.
Osim ukoliko...
Što?
Je li on tvoj dečko? Je li to..?
To..Ne..Nemoj to spominjati. Nije moj..
Mama, ovo je Amsterdam.
Ali stvarno mi se sviđa.
Skoncentriraj se. Smijem li ići?
Kao tvoja majka, sviđa mi se ta ideja.
I mislim da trebamo pričati s Dr. Maria.
Okej.
Ne znam.
Ali rekli ste da su rezultati snimanja ohrabrujući.
I jesu, ali ne znamo koliko će tako i ostati.
Tražimo samo par dana. Odmor.
- Tako je. - Što ako se razboliš?
U stranoj zemlji?
Imaju doktore Amsterdamu. I rak.
Nisu svi rakovi isti, a tvoj je posebno neobičan, Hazel.
Ovaj bi put mogla dopustiti jedino
kada bi netko upoznat s tvojim slučajem...
Što ako moja mama dođe s nama?
Čekaj, što?
Što ako bi išla s nama?
Genie bi to organizirali. Imaju brdo novaca.
To bi moglo uspjeti.
I onda se ovo dogodilo.
Hej.
- Hej. - Uredu si.
Što se dogodilo?
Uobičajeno.
Tekućina u plućima spriječila je oksigenaciju.
Umetnuli su cijev.
Ispustilo je litru i pol noćas.
Dobre vijest je,
nema rasta tumora.
I nema novih tumora.
Veliko olakšanje.
Ovo je samo jedna stvar, Hazel.
Stvar s kojom možemo živjeti.
Gospodine Lancaster.
Kako je?
Bolje.
Da, hvala ti. Puno bolje.
Ne puštaju me. Samo obitelj.
Da, žao mi je.
Razumijem.
Možete li joj reći da sam bio ovdje?
Da,naravno. Naravno da mogu.
Dobro.
Gus zašto ne odeš kući?
Odmoriti se malo?
Okej.
Inače tumor počne odupirati se tretmanu,
ali ovaj put ne.
Još.
S druge strane,
lijekovi možda pogoršavaju edem.
Istina je,
Vrlo malo ljudi uzimalo je Phalanxifor dugo poput Hazel.
Ne znamo dugotrajne posljedice.
Pokušavamo spriječiti rast edema,
koji kada se proširi može uzrokovati bolest, krvarenje,
smetnje žilnog sustava,
i širenje tumora kojeg pokušavamo ukloniti.
Šanse preživljavanja pacijenata s akutnim edemskim rastom
smanjuje se kako edem napreduje.
Možeš se prepustiti, dušice.
Ne boj se.
Oh moj Bože.
Neću više biti majka.
Imam pitanje.
Da, Hazel?
Mogu li ići u Amsterdam?
To trenutno ne bi bilo pametno.
Zašto ne?
Postoji li način da ostvarimo taj put?
Mogao bi povećati rizik.
Kao što bi i odlazak u šoping centar.
Da, ali avion?
Ima kisika u avionu.
Ti si u četvrtom stadiju.
Ovu šansu možda neću dobiti više nikada.
Nikada.
Ako lijekovi djeluju, ne razumijem kako..
- Možda postoji način... - Ne.
Nema drugog načina da kažem ovo, Hazel.
Ali ti si pre bolesna.
Žao mi je.
Okej?
Halo?
Da, samo sekunda.
Hej. Gus je, opet.
Žao mi je, spava.
Da. Uredu.
Može. Bok.
Znam što misliš.
Nije pošteno prema njemu.
I nije.
Ne treba mu ovo u životu.
Nitko ne treba.
Previše truda ni za što.
Upravu si.
Tvoja mama i ja smo govorili istu stvar,
možda je vrijeme da te izbacimo na ulicu,
odbacimo te u sirotište, da budeš njihov problem.
Ozbiljan sam.
Nismo sentimentalni ljudi.
Halo?
Ova je tišina zaglušljiva.
Hazel Grace.
Hej, Augustus.
Jesi li dobro?
Ne.
Što je bilo?
Reci mi.
Ne znam.
Sve.
Želim ići u Amsterdam, Gus.
I želim da nam Van Houten kaže što se dogodi nakon njegove knjige.
I ne želim živjeti ovakav život.
Ali zapravo je samo nebo,čini nesretnom.
I ove stare,očajne ljuljačke
koje je tata napravio za mene kad sam bila mala.
Sve zapravo,mislim.
Želim vidjeti te ljuljačke.
Znam što misliš.
Ovo su stvarno očajne ljuljačke.
Hazel Grace, nadam se da shvaćaš
da se moji osjećaji neće umanjiti ako se udaljiš od mene.
Neće ti uspjeti niti jedan plan da se udaljiš.
Slušaj..
Sviđaš mi se.
I volim se družiti s tobom ..
ali ne mogu dopustiti da ovo ide dalje.
Zašto?
Jer te ne želim povrijediti.
Ne bi mi smetalo.
- Ne shvaćaš - Shvaćam.
- Ne, ne shvaćaš. - Znam što želiš reći.
I ja kažem tebi, ne bi mi smetalo.
Bila bi privilegija da mi ti slomiš srce.
Gus, ja sam poput granate.
Jednog ću dana eksplodirati
I razoriti sve što mi se nađe na putu.
Ne znam. Moja je odgovornost
minimizirati žrtve.
Granata..
Zato nemam hrčka.
Moramo nešto učiniti s ovim ljuljačkama.
Okej.
"Ljuljačke trebaju dom."
"Očajno usamljene ljuljačke
traže dom pun ljubavi."
"Usamljene, pomalo pedofilske ljuljačke traže
guze male djece"
- Ne. - Ne?
Meni se sviđa.
Zato.
Huh?
Ukoliko se pitaš, zato mi se sviđaš, Hazel Grace.
Toliko si svoja. Nemaš pojma koliko si zapravo jedinstvena.
Ne može mi govoriti takve stvari.
Tako pričam sa svim svojim prijateljima.
Znam, znam. Prijatelji.
- Prijatelji. - Prijatelji.
Prijatelji.
Ne možeš to raditi!
Hvala na razumijevanju..
samo prijatelji..
Okej...
Okej..
OMB!! Prestani flertovati!
"Draga Hazel,Genie su javili da ćete
"nas posjetiti s Augustus Watersom i svojom majkom."
Mama?
Molim?
Mama?
- Što je bilo? - Žao mi je.
Kupala sam se. Samo na pet sekundi.
Jesi li javila Geniema da smo odustale od puta?
Jer je Van Houtenova asistentica poslala email
kako još uvijek misli da dolazimo tamo.
Što?
Trebala sam ti reći s tvojim ocem.
Mama..
Idemo u Amsterdam.
Ozbiljna ..? Idemo u Amsterdam?
Idemo u Amsterdam.
Sve smo osmislili. Idemo.
Dr.Maria, svi znaju.
- Ali samo na tri dana, ne šest. - Oh moj Bože.
Ali sve. Imamo onkologa.
Sve. Sve je spremno.
Volim te.
Toliko te volim!
Volim i ja tebe.
- Sjedni. - Idemo u Amsterdam.
Idemo u Amsterdam.
- Idemo u Amsterdam. - Možeš doći pričati sa mnom.
Ali moraš obaviti jedan poziv.
Nazovi ga!
Okej, pluća, izdržite još jedan tjedan.
Jasno? Samo jedan tjedan.
Hej, Gus. Nadam se da imaš spremnu putovnicu!
Sve teče glatko!
- Čekaj, hrana. - Što si zaboravila?
Imaš moju putovnicu?
Da, imam.
Kao što sam rekao Geniema:
"Putujem sa stilom ili ne putujem uopće."
Mama, idemo u Amsterdam!
Idemo u Amsterdam sada.
Hej, Lancasterovi.
Gus. Bok, lijepo te vidjeti.
Ja ću to uzeti.
Gus, tako si domišljat.
Okej, Hazel Grace?
Okej!
- Što ti je to u nosu? - Jackie!
- Stvarno mi je žao. - Ne, nema problema.
Zove se kanila. Pomaže mi disati.
Vidiš ovo tu?
Daje mi kisik kroz cjevčicu.
Bi li i meni pomoglo disati?
Možda. Želiš probati?
Okej.
Dođi ovdje.
Evo ga.
Škakljika.
Vau, da, nešto posebno!
Mislim da dišem bolje.
Rado bi ti dala, ali mi stvarno treba.
- Hvala što si mi posudila. - Nema problema.
Come on, Jackie.
Hvala vam.
Let 1721 je spreman, ukrcavanje na ulazu 46 ...
Mislim da smo to mi.
Idemo u Amsterdam! Moj Bože.
Pomozi mi.
- Što je? Mokro? - Odvratno.
- Joj, oprosti. - Hej, odvratno. Prestani!
Nikad se nisi išao avionom?
Ne.
Uzbudljivo je.
Gospodine..
Ne možete pušiti na ovom avionu.
Ili bilo kojem avionu.
Ja ne pušim.
To je samo metafora.
Stavi ono što ga ubija u usta,
ali ne daje mu moć da ga zapravo ubije.
Ta je metafora na današnjem letu zabranjena.
Pripremite se za poletanje
Hvala.
Okej?
Ovako je voziti se s tobom u autu.
Isuse, letimo!
Letimo!
Pogledaj zemlju!
Gledaj!
Ovako nikad ništa nije izgledalo u cijeloj povijesti čovječanstva.
Pogledaj aute..
Jako ste slatki.
Samo prijatelji.
Ona je, ja nisam.
Vau.
Makni se od nje, ti kujo!
Pogledaj ti to.
Predivna obojena stakla. Ovo je fantastično.
Prijavit ću nas.
Moraš se obući,
jer imate rezervaciju za dvoje u Oranjee.
I kaže: "Uživajte. Gospodin Peter Van Houten."
Istražila sam malo i izgleda odlično.
Vodič kaže da je elegantno i romantično.
Tako. Elegantno..
Bože.
Okej,
što ćeš obući?
To je za mene?
Moj Bože! Predivna je!
Samo predlažem.
Samo predlažeš?
Misliš da je totalno uredu
da tvoja tinejdžerica, sa starijim dečkom, trči po gradu,
koji je poznat po ludovanju i razuzdanosti?
Da, baš tako!
Gus!
Tako si zgodan!
Hvala vam.
Hazel, Gus je ovdje.
Izgleda izvrsno.
Čula sam da je taj restoran čudesan.
Što je?
Prekrasna si.
Hvala ti.
To je to.
Oranjee. Da,to je to.
Okej.
Vaš stol, gospođo i gospodine Waters.
Hvala vam.
Hvala, Gus.
Nema problema.
Šampanjac je naš poklon. Uživajte.
Hvala vam.
Dobra večer.
Okej?
Ovo je odlično.
Znate li što je Dom Pérignon rekao kada je izumio šampanjac?
Dolazite brzo! Pijem zvijezde.
Dobro došli u Oranjee.
Želite li meni ili bi htjeli kuharov odabir?
Kuharov odabir zvuči fantastično.
I gospodine...
Nešto mi kaže da ćemo trebati još malo ovoga.
Ove smo večeri, za vas, ukrali sve zvijezde moji prijatelji.
Mislim da je ovo za nas.
Rižoto s crvenom mrkvom za vas.
Hvala vam.
I za gospodina.
Hvala vam.
Uživajte.
Želim da ovaj rižoto s crvenom mrkvom postane osoba
da ga mogu odvesti u Vegas i oženiti.
Sviđa mi se tvoje odijelo.
Hvala ti. Prvi put sam ga obukao.
To nije odijelo koje nosiš na pogrebima?
Nije.
To odijelo nije ni približno lijepo kao ovo.
Kada sam se razbolio,
rekli su mi da imam 85% šanse da ozdravim.
Velika šansa.
Ali je to značilo godinu dana mučenja, gubitak noge,
i još uvijek 15% mogućnosti da ne uspije.
Prije operacije sam pitao
roditelje mogu li kupiti odijelo.
To je odijelo za tvoj pogreb.
Tako je.
Imam i ja to. Kupila sam na 15. rođendan.
Haljina.
Ali ju ne bi nosila na spoj.
Znači na spoju smo?
Hej, pazi se!
Ipak smo gospodin i gospođa Waters.
To je samo jer ne zna engleski.
Ali trebali bi biti, ako pitaju.
- Znaš što si rekao za Vegas? - Da.
Mogu li vam se pridružiti?
Bok?
Možda.
Anđeli?
Ne.
Život nakon smrti?
Ne.
Možda. Ne znam.
Ne bi baš rekla ne,
ali treba mi neki dokaz.
A ti?
Postoji.
Stvarno?
Ne zamišljamo to kao mjesto gdje jašeš jednoroga,
i živiš u dvorcu izgrađenom od oblaka.
Ali, da. Vjerujem u nešto.
U suprotnom..
u čemu je poanta?
Možda nema poante.
Ne želim to prihvatiti.
Zaljubljen sam u tebe.
Čula si me.
Augustus ...
Zaljubljen sam u tebe.
I znam da je ljubav poput slijepe ulice,
i da je zaborav neizbježan.
I da smo svi suđeni na propast.
I da će jednog dana
sav naš rad postati prah.
I znam da će sunce progutati jedinu zemlju koju ćemo ikada imati.
I ja sam zaljubljen u tebe.
Žao mi je.
Još zvijezda?
Ne hvala.
Mislim da ćemo uzeti račun.
Ne, gospodine.
Vaš je obrok platio gospodin Van Houten.
Što?
Ne razumijem tu majicu.
Van Houten će shvatiti.
U "Imperijalnoj boli" postoji 50-ak Magritte referenci.
"Ovo nije lula."
Ali to je lula.
Ali nje.
To je crtež lule.
Vidiš?
Crtež nečega nije isto kao i to nešto.
Niti je majica s crtežom tog nečega to nešto.
Hej ti,
kada si odrasla?
Tko je spreman na odgovore?
Jaaaa!
Ovdje smo.
Toliko sam uzbuđena da jedva dišem.
Kao i inače?
Šuti!
Lidewij?
- Hej. - Hej, ja sam Augustus.
- Lidewij. - Hazel.
Uđite, molim vas.
Hvala.
Peter, došli su!
Tko su to "oni", Lidewij?
To su Augustus i Hazel,
mladi fanovi s kojima si razgovarao.
Amerikanci?
Pozvao si ih.
Dođite.
Znaš zašto sam napustio Ameriku,Lidewij.
Da više ne gledam Amerikance.
Ti si Amerikanac.
Neizlječivo.
Riješi ih se.
Neću to učiniti, Peter.
Molim te, budi pristojan.
Uđite, molim vas.
Oprostite, da očistim ovo.
Hvala vam.
Tko je Augustus Waters?
Ja sam.
Ovo je Hazel.
Gospodine Van Houten, hvala vam na odgovorima.
To je bila greška očito.
To je prvi put da sam odgovorio. Vidi gdje me to dovelo.
Viski?
Ne, hvala vam.
Onda samo za mene, Lidewij.
Još viskija i mineralne, molim.
Možda malo doručka prvo, Peter?
Misli da imam problema s alkoholom.
Također mislim da je zemlja okrugla.
Znači, sviđa vam se moja knjiga.
- Obožavamo ju. - Da.
Obožavamo.
Augustus ...
Odabrao je za svoju želju da vas upoznamo, popričamo s vama.
Bez pritiska..
Jesi li se obukla kao ona namjerno?
Moglo bi se reći.
I htjeli bismo vas se zahvaliti za večeru noćas,
i šampanjac.
Bilo je izvrsno.
Poput magije.
Platili smo im večeru jučer?
Na naše zadovoljstvo.
Došli ste s dugog puta.
Što mogu učiniti za vas?
Imamo neka pitanja.
O tome što se dogodi nakon kraja knjige.
Posebno s onima koje Anna ostavi nakon smrti.
Poput njene majke, Nizozemca.
Koliko ste upoznati s švedskim hip-hopom?
Jako malo.
Lidewij, pusti Bomfalleralla odmah.
Okej.
Ne pričamo švedski.
Priča li itko?
Nije bitno kakve gluposti glasovi govore,
već kako se osjećamo zbog njih.
Šalite li se vi?
Je li ovo neki performans?
Gus, sjedni.
Znači na kraju knjige, Anna..
Zamisli da se natječeš s kornjačom.
Kornjača ima 10 metara prednosti.
Dok ti pređeš 10 metara,
kornjača pređe jedan, i tako nastavi, zauvijek.
Ti si brža nego kornjača, ali ju nikada ne možeš uhvatiti.
Možeš samo smanjiti njenu prednost.
Sigurno možeš preči kornjaču
sve dok ne razmišljaš o smislu.
Ali pitanje "kako" postane toliko komplicirano
da ga nitko nije riješio.
Dok Cantor nije dokazao da su neke beskonačnosti veće od drugih.
Vjerujem da je to odgovor na tvoje pitanje.
Hazel, oprosti. Nemam pojma što se zbiva.
A činili ste se pametni pismenim putem, gospodine Waters.
Zar je rak pronašao put do vašeg mozga?
Peter ...
Možemo li se na sekundu fokusirati na Annu?
Molim vas.
Znam da knjiga završi usred rečenice
jer ona umre ili postane prebolesna da nastavi..
Ne želim pričati o knjizi.
Ali to ne znači da njena obitelj i prijatelji nemaju budućnost.
Točno?
Rekao sam da ne želim.
Ali obećali ste!
Niša se ne dogodi! Likovi su izmišljeni.
Nestaju s krajem knjige.
Ali ne mogu!
Razumijem to u književnom smislu, ili štogod,ali..
Ne mogu ja ovo, Lidewij.
- Ali nemoguće je zamisliti... - Neću se upuštati u tvoje djetinjaste hirove.
Odbijam te žaliti jer si u ovakvoj situaciji.
- Ne želim sažaljenje! - Naravno da želiš!
Kao i kod sve bolesne djece, tvoj život ovisi o tome.
Suđeno ti je da živiš ostatak svog života kao dijete
koje si bila kad su ti dijagnosticirali rak.
Dijete koje vjeruje da postoji život nakon završetka knjige.
A mi, odrasli, to sažalijevamo.
Plaćamo vaše tretmane i boce za kisik.
Peter to je dosta.
Vi ste nuspojava evolucionarnog procesa
kojeg boli briga za individualne živote.
Vi ste propali eksperiment u mutaciji.
Slušaj, budalo jedna,
ne postoji ništa o mojoj bolesti
što već ne znam.
Ovdje sam došla za jednu jedinu stvar.
A to je da mi kažete što se dogodi na kraju proklete knjige!
Ne mogu ti reći.
- Malo sutra! - Ne mogu.
Onda izmislite nešto!
Želim da odete.
Jesi li se ikad zapitala
zašto te toliko zanimaju glupa pitanja?
Jebi se.
Uredu je.
Ja ću ti napisati nastavak.
Može? Ja ću napisati.
Biti će bolje od sranja ta pijanica piše.
Imati će krvi, iznutrica, žrtvovanja.
Svidjet će ti se.
Žao mi je što sam ti potratila želju na tog šupka.
Nisi ga potrošila na njega, već na nas.
Hazel i Augustus!
Žao mi je.
Okolnosti su ga učinile okrutnim.
Mislila sam da će te mu vi pomoći,
da će vidjeti kako je njegov rad utjecao na živote.
Ali.. stvarno mi je žao.
Možda možemo razgledati malo? Kuća Anne Frank?
Ne idem nigdje s tim čovjekom.
Ne
On nije pozvan.
Na žalost nema lifta.
- Uredu je. - Ima puno stepenica.
- Strmih stepenica. - Mogu ja to.
- Hazel, ne moramo ovo... - Ja to mogu.
Idemo.
Frank obitelj došla je iz Frankfurta,Njemačka.
Dnevnik Anne Frank postao je poznat.
Teško je u ovim vremenima.
Čudim se što nisam odrekla se svojih ideala.
Čine se apsurdnim i nepraktičnima.
Ali ih se još držim jer vjerujem,
da su ljudi istinski dobri u dubini duše.
Za mene je nemoguće da izgradim život...
Idemo?
- Da. - Da.
Mogu ja nositi ako želiš.
Mogu sama.
Ovo je pravi ormar za knjige koji je skrivao Frank obitelj.
Dopusti meni.
Hvala vam.
Premladi smo da se bavimo ovakvim problemima,
ali nasrtaju na nas,
kada na kraju,budemo prisiljeni smisliti rješenje.
Jesi li dobro, Hazel?
Jesam.
Samo polako.
Ispričavamo se.
Može?
Ali svejedno,kada pogledam na nebo
osjećam da će se sve promijeniti na bolje.
Da će ova okrutnost završiti.
Jesi li dobro?
Jesam.
Mislim da je ovo dovoljno.
Ne moraš..
Mogu ja ovo.
Sve je kako treba biti.
Bog želi vidjeti sretne ljude.
Gdje postoji nada...
Hazel.
...postoji život.
Čestitam.
Da.
- Jesi li dobro - Jesam.
Uspjeli smo, gledaj.
Jesi li dobro?
Jesam. Oh moj Bože..
Hvala.
Otto je jedini preživjeli član Frank obitelji.
Otac Anne.
U takvim trenutcima,
ne mogu misliti na bijedu,
već na ljepotu, koja je još tu.
Pokušaj osjetiti radost u sebi.
Misli na svu ljepotu oko sebe...
i budi sretan.
Bravo.
Zaljubila sam se polako kao kada padamo u san.
Polako, pa sve odjednom.
Završava taman gdje bi koljeno bilo.
I sužava se.
Što?
Moja noga.
Samo da budeš spremna.
Gus ...
Preboli to.
Čekaj.
Ne mogu, zapelo je.
Užasno te volim, Augustus Waters.
I ja tebe, Hazel Grace.
Jako, jako puno.
Ne mogu disati.
Uredu je.
Hazel ...
Prelijepa si.
Prestani.
Ne, prelijepa si.
Toliki sam sretnik.
Ja sam sretnica.
Dragi, Augustus
Osamnaestogodišnjak s jednom nogom.
Tvoja, Hazel Grace.
Oh moj Bože...
Ne mogu vjerovat da si ga nazvala budalom.
- Da! - Jesi?
Kako si se sjetila tog?
Ne znam,samo je izašlo.
Bila sam jako ljuta.
Koje čudovište.
Mama, bilo je užasno.
Što se dogodi nakon toga?
Išli smo u kuću Anne Frank.
Jeste?
- Bilo je odlično. - Je l' je?
Bilo je stvarno super.
I nakon toga?
Samo smo šetali.
To zvuči divno.
Imamo još nekoliko sati, ne?
Hoćemo ići u Van Goghov muzej?
Što god želite.
Nemamo vremena stići sve.
Morat ćemo se vratiti.
Nemoj pokušavati biti smiješna sada, molim te.
Hazel,nisam smiješna.
Pozitivna sam.
Gospođo Lancaster?
Da?
Možemo li Hazel i ja malo biti sami?
Naravno, Gus.
Idem do sobe,
i biti ću spremna ako želite ići negdje.
Želiš malo prošetati?
Što je bilo?
Prije nego što si završila u bolnici...
osjećao sam bol u kuku.
Išao sam na snimanje.
I svjetlucalo je poput božićnog drvca.
Na prsima, jetri, samo..
Posvuda.
Oprosti.
Trebao sam ti reći.
Ovo nije pošteno.
Čini se da svijet nije tvornica za ostvarivanje želja.
Slušaj..
Ne brini za mene, okej?
Naći ću načina da ostanem tu i mučim te još dugo.
Boli li te?
Ne.
Dobro sam.
Okej?
Okej.
Možeš li zaboraviti na ovo?
Ponašaj se kao da ne umirem.
Ne mislim da umireš, Augustus.
Imaš samo trunčicu raka.
Bi li bilo ludo..
da se ljubimo?
Sada.
Vjerojatno.
Kako su tvoje oči, Isaac?
Dobro su.
Jedini je problem što nisu u mojoj glavi.
Osim toga..
Čini se da je cijelo moje tijelo sačinjeno od raka, tako da..
Oprosti ali mislim da pobjeđujem.
Jesi ni napisala hvalospjev još?
- Čovječe... - Što?
Što je?
Nisam joj još rekao, Isaac.
O čemu pričate?
Oprosti.
Augustus?
Trebam govore na svom pogrebu.
Nadao sam se da ćete ti i Isaac, ali više ti,
biti dragi i nešto smisliti.
Vrlo rado.
Hvala ti.
Slatki ste.
Muka mi je od vas.
Odvratni ste.
Jesi li se čuo s Monicom?
Ne, nisam.
Nije poslala ni poruku?
Niti jednom.
Mrzim tu curu.
Ali ima milijun cura.
Ne brinite za mene.
U grupi podrške, ima jedna cura,
ima ogromne..
Kako znaš?
Slijep sam ali nisam slijep.
Hazel Grace?
Imaš možda 5$ ?
I što sada?
Ekipa..
Miršem jaja. Jesu li to jaja?
Je li tamo?
Tamo je.
Nervozan sam.
Nervozan?
Je li Monica unutra?
Nije važno gdje je Monica.
Ovo nije za Monicu, ovo je za tebe.
Okej. Daj mi jaje.
Hazel Grace.
Daj mi jaje.
Evo ti.
Isaac.
Dobro, idemo.
- Možeš ti to. - Hajde.
Nisam ništa čuo.
Uredu je. Malo više u lijevo.
Da bacam na lijevo ili gađam u lijevo?
Gađaj u lijevo?
- Okej. - Ljevije.
Možda bismo trebali čekati da padne mrak.
Isaacu je uvijek mrak.
Brate, nisam gluh, slijep sam.
Čujem kada se rugaš mom invaliditetu.
- Oprosti. - Ne sviđa mi se to.
- Gdje bacam? - Samo baci jako.
Tako je!
- Bravo! - Bravo!
Što,što?
Pogodio sam!
Znam gdje treba gađati.
Ovo je uzbudljivo!
Bacaj još.
Samo ih bacaj.
Daj mi još!
Stani, stani, stani!
Isaac.
Bok. Vi ste Monicina mama?
Jesam.
Dobar dan gđo.
Vaša je kći učinila je nešto nepravedno.
Ovdje smo da se osvetimo.
Možda se ne činimo kao puno.
Sve zajedno imamo 5 nogu,4 oka
i 2 i pol para funkcionalnih pluća.
Ali imamo i puno jaja.
Da sam ja na vašem mjestu, vratio bi se unutra.
- Je li upalilo? - Je.
To je najgluplji govor koji sam ikada... Stvarno je upalilo?
Eto. Možeš.
Ovo je tako dobar osjećaj.
Augustus?
Hazel Grace.
Hej.
Bože. Hej, volim te.
Na benzinskoj sam postaji.
Gdje si?
Nešto nije uredu.
Moraš...
Možeš li doći? Možeš li mi pomoći?
Gus!
Gus.
Ljubavi, što je bilo?
Gledaj.
Gus, inficiralo se.
Duboko diši.
Moram nekoga pozvati.
Ne, ne. Molim te nemoj zvati hitnu.
Nemoj zvati moje roditelje..
Nikada ti neću oprostiti ako ih nazoveš.
Gus, što radiš?
Što radiš ovdje?
Htio sam kupiti cigarete.
Ne znam što se dogodilo s onim što sam imao.
Izgubio sam ih ili su ih uzeli.
Ali sam htio učiniti nešto za sebe, znaš.
Htio sam učiniti ovo sam.
- Moram zvati hitnu. - Nemoj!
Moram.
Nemoj!
Hej, 911? Trebam hitnu pomoć.
Mrzim sebe.
Zovem se Hazel Grace Lancaster.
Požurite molim vas.
I srebrnom smo Jeepu na benzinskoj pumpi.
Voljela bih reći da je Augustus Waters
ostao humorističan do samog kraja,
da njegova hrabrost nije popustila ni na tren.
Ali to se nije dogodilo.
Jako me boli.
Tako sam glup.
Uredu je.
Hazel?
Hoćeš mi ispričati priču?
Priču?
Ili pjesmu?
Znam... Znam jednu pjesmu.
"Crvene tačke",pjesma William Carlos Williamsa.
"Toliko toga ovisi o crvenim tačkama,
"Prekrivenim kapljicama kiše,
"Pokraj bijelih pilića."
To je to? Ima li još?
Ne, ne, ne. Ima još, ima.
"Toliko toga ovisi o plavom nebu,
"Kojeg grane kao da sijeku
"I toliko toga ovisi o prozirnoj G-cijevi,
"Koja prodire kroz stomak dječaka plavih usana.
"Toliko toga ovisi,
"O tom promatraču svemira."
Kako je?
Imao je tešku noć, Hazel.
Krvni tlak mu je nizak..
Njegovo srce..
A kemoterapija?
Zaustavit će kemoterapiju.
Mogu li ga vidjeti?
Reći ćemo mu da si bila ovdje.
- Dobro. - Okej.
Može.
Ako vam ne smeta, sjediti ću ovdje još malo.
Naravno da ne smeta.
Polako.
- Jesi li dobro? - Idemo, dušo.
Okej.
Bok.
O čemu razmišljaš?
Zaboravu.
Znam da je to djetinjasto, ali..
uvijek sam mislio da ću biti heroj.
Uvijek sam mislio da ću imati odličnu priču.
Nešto što bi objavili u svim novinama..
Trebao sam biti poseban.
Ti i jesi poseban, Augustus.
Da, znam..
Ali znaš što mislim.
Znam što misliš samo se ne slažem s tobom.
Znaš ta opsesija što imaš da budeš pamćen..?
Nemoj se ljutiti.
Ali jesam ljuta.
Ljuta sam jer mislim da si poseban. To nije dovoljno?
Ti smatraš da je ispunjen život moguć samo
ako te se svi sjećaju, i smatraju te posebnim.
Ali pogodi što? Ovo je tvoj život.
Ovo je sve ćeš dobiti.
Dobiješ mene, tvoju obitelj, ovaj svijet. I to je to.
I ako to nije dovoljno za tebe žao mi je, ali ipak je i to nešto.
Jer te volim.
I ja ću te se sjećati.
Oprosti. Upravu si.
Samo želim da budeš sretna s tim što imaš.
Ovo je dobar život, Hazel Grace.
I još nije gotov.
Augustus.
Jedna od posljednjih običaja oboljelih od raka
je običaj znan kao "posljednji dan."
Tada se čini kao da je neumoljivo pogoršavanje odjednom zaustavljeno,
i tada bol, bar na minutu, nestaje.
Problem je u tome što ne možemo znati
koji je zadnji dobar dan, baš taj, zadnji.
U tom trenu, to je samo još jedan dobar dan.
Hej, Augustus.
Dobra večer, Hazel Grace.
Brzo pitanje za tebe.
Jesi li napisala taj hvalospjev što sam te zamolio?
Možda.
Možeš li pronaći put
do srca Isusova za nekoliko minuta?
Možda. Je li sve uredu?
Volim te, Hazel Grace.
Mogu li dobiti ključeve auta?
Gdje ideš? Moraš jesti nešto.
Moram ići.
Sigurno si gladna. Nisi ni ručala.
Nisam gladna.
Ne možeš ne jesti.
Uopće nisam gladna.
Hazel, znam da je Gus bolestan, ali se moraš brinuti za sebe.
Ovo nema veze s Gusom.
Onda moraš ostati zdrava.
Dođi, pojedi nešto draga.
"Ostati zdrava"?
Okej, nisam zdrava i umrijet ću.
Razumiješ li to? Ja ću umrijeti, ti ćeš biti ovdje
i nećeš se imati za koga brinuti ili paziti,
i nećeš više biti majka, i žao mi je,
ali ja ne mogu učiniti ništa u vezi toga.
Mogu li molim te ići?
Zašto bi rekla to?
Jer si ti to rekla.
O čemu ti to?
U bolnici.
Hazel ...
To nije istina. Nisam bila upravu.
Okej?
Čak i ako umreš..
"Kada."
Čak i kada umreš..
ja ću uvijek biti tvoja majka.
To je najbolja stvar što ću biti.
Ovo je moj najveći strah, mama.
Kada ja umrem,
nećeš više imati život.
Samo ćeš sjediti ili gledati u zidove,
ili ćete se ubiti...
Hazel, dušo, nećemo to napraviti.
Izgubiti tebe..
To će biti strašna patnja.
Ali ti znaš najbolje da je moguće živjeti s boli.
Jednostavno živiš s tim.
Idem na tečajeve za socijalni rad.
Čekaj, što radiš?
Ako sam naučila nešto iz ovoga,
i mogu pomoći drugima, možda savjetovati obitelji..
Zašto mi nisi rekla ovo?
Nisam htjela da se osjećaš napušteno.
Napušteno?
Ovo je...
Ovo su super vijesti.
Idi.
Okej?
Dušo.
Ravno,da.
Malo u lijevo.
- To su stepenice? - Da, ispruži ruku.
To je podij.
Da, odlično.
Predivno.
Hej.
Kasniš.
Jesi li dobro? Izgledaš predivno.
Znam, hvala.
Što se zbiva ovdje?
Reci joj, Gus.
Želim vidjeti svoj pogreb.
Nadam se da ću moći doći kao duh.
Ali ako se to ne dogodi,
odlučio sam imati još jedan pogreb.
Spremni?
Augustus Waters bio je umišljeno malo govno.
Ali mu to opraštamo.
Ne zbog toga što je bio izuzetno zgodan,
ili jer je živio samo 19 godina, a trebao je puno više.
18 godina, brate.
Brate,ajde,stvarno?
Dajem ti još malo vremena gade mali,
prekidaš me usred hvalospjeva. Trebao bi biti mrtav.
Ali kada znanstvenici iz budućnosti
dođu u moju kuću s robotskim očima.
I kažu da ih stavim,
reći ću im da otpile
jer ne želim vidjeti svijet bez tebe.
Stvarno ne želim.
Ne želim vidjeti svijet bez Augustus Watersa.
Nakon toga ću vjerojatno staviti te robotske oči,
jer su to ipak robotske oči.
Zvuče fantastično.
I ne znam..
Ovo je jako teško.
Hvala.
Da.
Hazel, možeš li mi pomoći?
Malo u desno.
Da, okreni se. Sjedni. Tako je.
Tvoj je red, Hazel Grace.
Bok svima.
Moje ime je Hazel Grace Lancaster...
i Augustus Waters bio je ljubav mog života.
Naša je priča jedinstvena,
i neću moći pročitati više od rečenice
bez da se rasplačem.
Kao i sve ljubavne priče,
naša umire s nama.
Kako i treba biti.
Nadala sam se da će on biti na mojem mjestu.
Jer ne postoji nitko drugi..
Da.. ne.
Neću pričati o našoj ljubavnoj priči jer ne mogu.
Umjesto toga, pričati ću o matematici.
Nisam matematičarka, ali znam ovo.
Beskonačno je brojeva između 0 i 1.
Postoje 0.1, 0.12, i 0.112
i tako dalje u beskonačnost.
Naravno, postoji još veći broj beskonačnih brojeva između 0 i 2
ili između 0 i milijun.
Neke su beskonačnosti veće od drugih.
To nam je rekao pisac kojeg smo obožavali.
Želim još brojeva,
koje ću vjerojatno i dobiti.
Moj Bože.
Koliko samo želim još dana za Augustus Watersa koje nikada nije dobio.
Ali Gus..
moja ljubavi..
Ne mogu ti reći koliko sam zahvalna..
na našoj maloj beskonačnosti.
Pričekaj.
Ti si meni dao zauvijek,
u ograničenim danima.
I za to sam..
beskonačno zahvalna.
Volim te jako puno.
Volim i ja tebe.
Augustus Waters umro je osam dana nakon toga u bolnici.
Kada je rak, koji je stvoren od njega,
zaustavio njegovo srce, koje je također stvoreno od njega.
Bilo je nepodnošljivo.
Sve to.
Svaka sekunda gora je od prijašnje.
Jedna od prvih stvari koju nas pitaju na hitnoj
je da procijenimo bol na ljestvici od 1 do 10.
To su me pitali stotinu puta,
i sjećam se jednom,
kada nisam mogla disati, i prsa su mi gorjela od boli,
medicinska sestra pitala me da procijenim bol.
Iako nisam mogla pričati, pokazala sam 9 prstiju.
Kasnije, kad mi je bilo bolje,
sestra me nazvala borcem.
"Znaš kao to znam?" upitala me.
"Deseticu si nazvala devetkom"
Ali to nije bila istina.
Nisam rekla devet jer sam bila hrabra.
Rekla sam 9 jer sam čuvala 10.
I to je bilo ovo.
Ovo je bila ogromna i bolna desetka.
"Ne boj se, jer si sa mnom.
"Tvoj štap i koplje tješe me.
"Pripremaš stol za mene u prisutnosti mojih neprijatelja.
"S uljem nauljavaš moju glavu, moja časa prelije se,
"Tvoja dobrota i ljubav prati će me kroz sve dane života,
"Boraviti ću u kući Gospodina
"Zauvijek."
Augustus Waters borio se snažno dug niz godina.
Njegova bitka bila je hrabra, i njegova snaga..
Hrpa sranja, ha, malena?
.. bila je izvor inspiracije za sve nas.
Pomolimo se.
Zahvaljujemo tebi, Gospodine, na životu Augustus Watersa ...
Sad se moramo praviti da se molimo.
... na njegovoj snazi, njegovoj hrabrosti..
Gospodine, molimo te da budeš danas s nama, budeš blizu,
tješiš njegove prijatelje i obitelj.
Hvala ti na nazočnosti, Gospodine.
Molimo se u Isusovo ime.
Amen.
Sada poslušajmo Gusovu posebnu prijateljicu:
Hazel Lancaster.
Ako išta vrijedi, bila sam njegova djevojka.
U Gusovom domu postoji predivan citat:
"Ako želite dugu, pretrpite kišu."
Čak i u svojim posljednjim danima..
Nisam vjerovala ni riječ.
... uvijek je bio voljan nasmijati se.
Ali to je uredu.
Znala sam da je ovo ispravna stvar.
Odlučila sam da pogrebi nisu za mrtve.
Pogrebi su za one žive.
Želiš društvo?
Ne, okej sam.
Samo ću se malo voziti.
Volim te.
Predivno si pričala.
Vidimo se uskoro. Vozi pažljivo.
Okej.
Mogu li?
"Svaka stanica iz stanice."
Gospodin Waters i ja razgovarali smo dosta u njegovim posljednjim danima.
Što sada čitate pisma obožavatelja?
Ne bih ga nazvao obožavateljem.
Mrzio me.
Ali htio je da dođem na njegov pogreb,
i kažem ti što je bilo s Annom i njenom majkom.
I evo me.
I to je moj odgovor:"Svaka stanica iz stanice."
"Život iz života."
Stvarno nisam raspoložena.
Ne želiš objašnjenje.
Ne, ne želim.
Ali hvala. Želim vam odličan život.
Podsjećaš me na nju.
Puno ljudi podsjećam na puno ljudi.
Moja kćer imala je 8 godina.
Dugo je patila.
Imala leukemiju, poput Anne?
Tako je.
Žao mi je.
I meni. I što sam vam uništio putovanje.
Niste nam uništili putovanje.
Bilo je to fantastično putovanje.
Znaš li što o "problemu tramvaja"?
Postoji eksperiment o razmišljanju ljudi u etici,
znan kao "problem tramvaja."
Philippa Foot bila je engleski filozof...
Oh moj Bože..
Hazel, pokušavam ti objasniti nešto.
- Pokušavam ti dati ono što si htjela. - To nije ništa!
Vi ste pijanica, luzer
i želim da izađete iz mog auta odmah
da mogu otići kući, biti sama i žaliti.
Htjet ćeš pročitati ovo.
Ne želim pročitati ništa. Možete li izaći iz mog auta?
- Molim vas izađite van! - Okej.
Mogu li uči?
Žao mi je.
Da.
Ali bila je to privilegija, nije li?
Voljeti ga?
Pokaže ti koliko mi volimo tebe.
Hazel?
Došao ti je prijatelj.
Znaš li je li ga boljelo?
Čini se da se mučiš s disanjem dugo,
i onda samo padneš u nesvijest.
Nije bilo odlično, ni slično.
Umiranje je sranje.
Gus te stvarno volio. Znaš?
Znam.
Uvijek je pričao o tebi.
Da.
Bio je naporan ponekad.
Meni nije bio naporan.
Znam, znam da nije.
Jesi li dobila pismo od svog prijatelja?
Nije on moj prijatelj.
Kako znaš to?
Pričao sam s njim na groblju,
i rekao je da je došao ovdje samo da ti da to pismo.
Da, prešla sam preko toga.
Ne zanima me što je taj šupak napisao.
Ne nije on napisao, Gus je.
Što?
Gus je napisao nešto i poslalo to Van Houtenu.
Oh moj Bože!
Gospodine Van Houten, ja sam dobra osoba, ali loš pisac.
Vi ste loša osoba, ali dobar pisac.
Mislim da bi bili dobar tim.
Ne želim vas moliti za uslugu,
ali ako imate vremena, i koliko ja znam imate ga puno,
molim vas popravite ovo za mene.
Ovo je hvalospjev za Hazel.
Zamolila me da napišem to, i trudim se..
Ali treba mi iskusna ruka.
Vidite, stvar je u tome da svi želimo biti pamćeni.
Ali Hazel je drugačija.
Hazel zna istinu.
Nije htjela milijun obožavatelja. Samo jednog.
I dobila ga je.
Možda nije bila voljena daleko, ali je voljena duboko.
I nije li to više no što većina nas dobije?
Kada je Hazel bila bolesna, znao sam da umirem.
Ali nisam to htio reći.
Bila je u bolnici, i ušuljao sam se na 10 minuta,
i sjedio sam s njom, prije no što su me uhvatili.
Oči su joj bile zatvorene, koža blijeda,
ali njene ruke ostale su iste,
još uvijek tople, i nokti su joj bili obojeni tamno plavim lakom.
I samo sam ju držao.
I natjerao sam se zamisliti svijet bez nas,
i shvatio da bi to bio bezvrijedan svijet.
Toliko je predivna.
Ne dosadi gledati ju.
Ne brinem se je li pametnije od mene,
jer znam da je.
Smiješna je i bez zloće.
Volim ju.
Bože, volim ju.
Toliko sam sretan što ju mogu voljeti, Van Houten.
Ne možemo izabrati hoćemo li biti povrijeđeni ili ne,
ali možemo izabrati tko će nas povrijediti.
I ja volim svoj odabir.
Nadam se da ona voli svoj.
Okej, Hazel Grace?
Okej.
Translated by Kelopei