Verujem da u životu sam biraš kako ćeš da ispričaš tužnu priču.
S jedne strane, možeš je ulepšati.
Kao što se radi u romantičnim filmovima i romanima
u kojima prelepi ljudi nauče divne lekcije,
gde ništa nije toliko strašno da se ne može popraviti
izvinjenjem i pesmom Pitera Gabrijela.
Ta varijanta mi se sviđa kao bilo kojoj devojci, verujte mi.
To jednostavno nije istina.
Ovo je istina.
Žao mi je.
KRIVE SU ZVEZDE
Krajem zime moje sedamnaeste godine
majka je zaključila da sam depresivna.
Slabo jede, jedva da izlazi iz kuće.
Nisam u depresiji, mama.
Iznova i iznova čita jednu te istu knjigu.
Depresivna je.
Nisam depresivna.
Svi sajtovi i brošure navode depresiju kao prateći efekat raka.
Depresija nije prateći efekat raka.
Ona je prateći efekat umiranja.
To je upravo ono što se meni dešavalo.
KRALJEVSKA PATNJA
Bol zahteva da ga osetiš.
Mogla bih da te prebacim na zoloft.
Ili leksapro.
I to dvaput dnevno umesto jednom.
Zašto stati na tome?
Ma, neka ih bude što više.
Ja sam Kit Ričards među decom obolelom od raka.
Posećuješ li grupu za podršku koju sam ti predložila?
Da, ali nije to za mene.
Grupe za podršku mogu biti odličan način da se povežeš sa ljudima koji su...
Koji su... Šta?
na istom putu.
"Putu"? Stvarno?
Pokušaj barem.
Ko zna, možda će za tebe to biti prosvetljujuće.
Dobro.
Jeste li spremni?
Okupili smo se danas ovde,
bukvalno u Isusovom srcu.
Ovde smo sa Isusom.
Ko želi da podeli svoju priču sa grupom?
Ja sam Ejndžel. Imam akutnu leukemiju.
Sid. Akutna limfoblastična leukemija.
Zdravo, ja sam Pi Džej. Imam neuroblastom.
Ja sam Patrik. Rak testisa.
Poštedeću vas gnusnih detalja Patrikovog raka jaja.
Našli su mu ga u jajima,
veći deo su izvadili i malo je falilo da umre, ali nije.
I evo ga sad, razveden, bez prijatelja,
živi sa roditeljima,
eksploatiše svoju kancerastičnu prošlost u Isusovom srcu.
Bukvalno.
Kako bi nam pokazao da jednog dana, ako budemo imali sreće,
možemo da budemo isti kao on.
Ko je na redu?
Hejzel?
Ja sam Hejzel.
Izvorno je na tiroidi,
ali sada sa impresivnom kolonijom metastaza na mojim plućima.
I kako se osećaš?
Misliš ako se izuzme neizlečivi rak?
Dobro sam, valjda.
Mi smo uz tebe, Hejzel.
Da vam odsviram još jednu pesmu?
Hristos je naš prijatelj i sa nama je do kraja
Hristos
Hej, dušice.
Pa... Da li je bilo super?
"Da, mama, bilo je super!"
To je bio moj život.
Rijaliti emisije.
Odlasci lekaru.
Osam prepisanih lekova, tri puta dnevno.
Ali najgore, najgore od svega...
Grupa za podršku.
-Ne možete me naterati. -Naravno da možemo.
Mi smo ti roditelji.
Hajde, već smo pričali o ovome. Moraš da ideš.
Moraš da sklapaš prijateljstva, da budeš tinejdžerka.
Mama, ako želiš da budem tinejdžerka, nemoj da me šalješ u grupu za podršku.
Nabavi mi lažnu ličnu kartu da mogu da idem po klubovima,
da pijem koktele i cepam travu.
Trava se ne "cepa".
Pa, to bih i ja znala kad bih imala lažnu ličnu kartu.
Možeš li molim te da uđeš u kola?
I tako sam otišla.
Ne zato što sam želela, ili mislila da bi mi to pomoglo,
već iz istog razloga iz koga sam radila sve ostalo.
Da bih usrećila svoje roditelje.
Stvarno ne razumem zašto ne bih mogla sama da vozim.
Ionako nećeš ništa da radiš. Opet ćeš samo sedeti i čekati.
Naravno da ne.
Imam šta da radim. Treba da završim nešto.
Ma da.
Volim te.
Volim i ja tebe.
Lepo se provedi.
Samo je jedna stvar gora od toga da te izjeda rak,
a to je da imaš dete koje izjeda rak.
Hej!
Sprijatelji se s nekim.
Izvini.
-Ja ću stepenicama. -Nema problema.
Hvala.
Izvini.
Ja sam kriv.
Izvini.
Dakle, ko bi želeo da počne?
Da li neko želi da počne? Ko želi da krene?
Izvoli.
Ja sam Bet. Imam rak vezivnog tkiva.
Dobro mi je ove nedelje.
Ajzače, znam da je ovo težak period za tebe.
Da li želiš da to podeliš sa nama? Ili će možda tvoj prijatelj?
Ne, ja ću.
Hej, narode.
Zdravo, ja sam Ajzak.
Imam retinoblastom.
Imali smo operaciju jednog oka kad sam bio mlađi,
tako da je ovo oko stakleno.
Uskoro idem u bolnicu gde će me ponovo operisati
da bi mi izvadili drugo oko.
Tako da ću posle te operacije ostati potpuno slep.
Ali ipak imam sreće, jer imam prelepu, prezgodnu devojku
koja je previše dobra za mene. Moniku.
A imam i divne prijatelje kao što je Ogastus Voters.
To bi bilo to. Hvala.
Uz tebe smo, Ajzače.
Hvala vam.
Na tebe je red, Gase.
Da, naravno.
Zovem se Ogastus Voters.
Imam 18 godina
i pre godinu i po dana imao sam kratak susret sa osteosarkomom.
Kao rezultat toga ostao sam bez ove male.
I sad sam jednim delom kiborg, što je strava.
Ali, zapravo, ovde sam došao na Ajzakov zahtev.
A kako se ti osećaš, Gase?
Ma, fenomenalno.
Ja sam ti, prijatelju moj, na rolerkosteru koji ide samo uvis.
Možda bi želeo da podeliš svoje strahove sa grupom?
Strahove?
Zaborav.
Zaborav?
Da.
Vidite, ja nameravam da vodim izuzetan život.
Da budem zapamćen.
Rekao bih da imam strah da mi to neće uspeti.
Da li bi još neko iz grupe želeo da se nadoveže na ovo?
Hejzel?
Neočekivano.
Samo želim da kažem da će doći vreme kada ćemo svi mi biti mrtvi.
Iza nas je vreme u kome ljudi nisu postojali, a takvo vreme će doći i posle nas.
To se može desiti sutra, a može se desiti tek za milion godina.
A kada do toga dođe, neće biti nikoga
da pamti Kleopatru ili Muhameda Alija ili Mocarta,
kamoli nekoga od nas.
Zaborav je neizbežan.
A ako tebe to plaši, onda ti savetujem da to ignorišeš.
Bog je svedok da to i ostali čine.
Dakle, to je jedan dobar savet.
Meni se sve ovo sviđa jer je zaista lepo čuti svakog od vas...
-Zauvek. -Zauvek.
"Bukvalno."
Mislio sam da se nalazimo u podrumu crkve,
ali smo izgleda bili bukvalno u Isusovom srcu.
O, da.
Kako se zoveš?
Hejzel.
Ne, mislim na puno ime.
Hejzel Grejs Lankaster.
Šta?
Nisam ništa rekao.
Zašto me tako gledaš?
Jer si prelepa.
Bože.
Uživam da posmatram lepe ljude.
Pre nekog vremena odlučio sam
da ne lišavam sebe malih životnih užitaka.
Naročito, kako si malopre slatko istakla, jer ćemo uskoro svi biti mrtvi.
Pa, dobro, to je sjajno. Ali ja nisam prelepa.
-Hej, Gase. -Ćao, Lisa.
-Sviđa mi se kad ti prva kažeš. -Meni se sviđa kad ti prvi kažeš.
Dobro.
Zauvek.
Šta im znači to "zauvek"?
"Zauvek" je neki njihov fazon.
"Zauvek" će se voleti i šta sve ne.
Verovatno su to "zauvek" poslali jedno drugom porukama 14 miliona puta.
Deluje kao da će joj povrediti sisu.
Hajde da gledamo neki film.
Molim?
Slobodna sam krajem ove nedelje, pa bismo mogli...
Ne, mislio sam sada.
Možda si neki serijski ubica.
Uvek postoji takva mogućnost.
Hajde, Hejzel Grejs. Rizikuj.
Ja ne...
Ti to ozbiljno?
To je odvratno.
Šta?
Šta, misliš da je to kul?
Upravo si sve ovo upropastio.
-Sve ovo? -Da, celu ovu stvar.
Čoveče.
A baš ti je dobro išlo.
Bože! Uvek tu mora biti hamartija, zar ne?
A tvoja je u tome da si, iako si imao prokleti rak,
spreman da daješ pare nekoj korporaciji
u zamenu za šansu da dobiješ još neki rak?
Da ti kažem nešto, osećaj kad ne možeš da dišeš je grozan!
Totalno grozan.
"Hamartija"?
To je tragička pogreška.
Tragička...
Hejzel Grejs, ne mogu da nas ubiju ako ih ne zapalimo.
Ja nikad nijednu nisam zapalio.
Vidiš, to je metafora.
Postaviš smrtonosnu stvar između zuba,
ali joj ne daš moć da te ubije.
Metafora.
Hej, dušice. Je l' počinje Top Model?
Ne.
Imam planove sa Ogastusom Votersom.
Gospode.
Nekoliko puta sam pao vožnju.
Ma šta kažeš.
Zapravo, četvrti put kad sam polagao, bilo je otprilike isto ovako.
A onda na kraju
instruktorka me pogleda i reče mi:
"Nije baš prijatno voziti se s tobom, ali nije ni tehnički nesigurno."
Karcinomska povlastica.
Karcinomska povlastica skroz.
Pa, pričaj mi o sebi.
Imala sam 13 godina kad su mi otkrili rak.
Otprilike najgori mogući scenario.
Rak tiroide, četvrti stadijum.
Nisu mogli mnogo da učine.
Što ih, naravno, nije sprečavalo.
Operacija.
Zračenje.
Hemoterapija.
Još zračenja.
To je sve delovalo neko vreme.
Ali je zatim prestalo da deluje.
Onda su jednog dana pluća počela da se pune vodom.
Sestro!
Hitno nam treba sestra!
Nisam mogla da dišem. Za mene nije bilo pomoći.
Možeš da se prepustiš, dušice.
Ne boj se.
To je trebalo da bude moj kraj.
Gospode Bože.
Ali se onda desilo nešto čudno. Antibiotici su počeli da deluju.
Izbacili su mi tečnost iz pluća. Malo sam povratila snagu.
Ubrzo sam upala u neko eksperimentalno ispitivanje.
Ta ispitivanja su u Republici Karcinomiji poznata po tome što ne deluju.
Lek se zvao falanksifor.
Nije delovao na preko 70% pacijenata,
ali, iz nekog razloga, na mene lek deluje.
Pa su ga nazvali "čudo".
Naravno, moja pluća su i dalje jadnjikava,
ali bi, teoretski, mogla da rade u tako jadnom stanju,
ne znam, još neko vreme možda.
Pa, jesi li se vratila u školu?
Položila sam maturu, pa sam krenula na MCC koledž.
Opa! Studentkinja!
To onda objašnjava tu auru prefinjenosti.
Pazi!
Ups.
Dobro došla u moj skromni dom.
Moji matorci ih zovu "ohrabrenja".
AKO ŽELIŠ DA VIDIŠ DUGU, MORAŠ DA PODNESEŠ KIŠU
DRAGO NAM JE ŠTO STE DOŠLI
Ne pitaj.
Ćao, narode!
-Hej! -Ogastuse, zdravo.
Nova drugarica?
Da. Ovo je Hejzel Grejs.
Zdravo. Samo Hejzel.
Kako ide, Samo Hejzel?
Zdravo, Hejzel, kako si?
Pa, idemo dole. Ćao.
-Drago mi je da smo se upoznali. -I nama je drago.
To je to.
Ogastolend.
Ovo je moja soba.
Opa.
Impresivna kolekcija.
Da, nekad sam igrao košarku.
Ne smeta ti da sednem?
Osećaj se kao kod kuće.
Mi casa es tu casa.
Izvini, stepenice...
i stajanje...
Da, razumem.
Ozbiljno, jesi li dobro?
Da, da.
U redu. Koja je tvoja priča?
Već sam ti ispričala.
Sa 13 godina otkriven mi je rak...
Ne, ne, ne. Ne priča o raku, nego tvoja prava priča.
Tvoja interesovanja, hobiji, strasti, uvrnuti fetiši.
"Uvrnuti fetiši"?
Seti se nečeg. Prvo što ti padne na pamet.
Nešto što voliš.
Kraljevska patnja.
Dobro. Šta je to?
To je roman.
Moj omiljeni roman.
Čekaj, ima li u njemu zombija?
Zombija? Ne!
Stormtrupera?
Ne, nije taj fazon knjige.
Dobro, o čemu se radi?
O raku.
Radi se o raku?
Ali nije kao ostale. Veruj mi, neverovatna je.
Pisac se zove Piter Van Hauten.
On je jedina osoba koja se pojavila u mom životu,
koja, kao prvo, zna kako izgleda umiranje,
a kao drugo, nije umrla.
Dobro.
Pročitaću tu užasnu knjigu dosadnog naslova
u kojoj nema ni zombija ni Stormtrupera.
Zauzvrat tražim...
da pročitaš ovo.
Ovu uznemirujuću, ali sjajnu novelizaciju moje omiljene video igrice.
"Kontrapobuna".
Nemoj da se smeješ. Super je.
Radi se o časti, žrtvovanju, hrabrosti i herojstvu.
Govori o prihvatanju sopstvene sudbine i o tome da treba ostaviti iza sebe trag.
Pa, hvala ti.
Čekaj, ruke su ti tako hladne.
Nisu toliko hladne koliko su deficitarne s kiseonikom.
Hejzel Grejs?
Volim kad mi pričaš na medicinskom.
To je drugačije.
Da li ti je to od njega?
Kad kažeš "to", je l' misliš na herpes?
Jao.
Da, baš na to.
Svaka majka sanja o tome.
Nova poruka
Hej, nemoj da brineš.
Bože, mama, nisam zabrinuta.
Nije toliko važno.
Da.
Samo smo se družili, ne čekam ga da me pozove.
-Jesu li to...? -Da.
Mislio sam da su to papričice.
Danas se u Kini slavi Svetski dan gođi bobica.
Zar to nije sjajno?
Sviđa mi se boja.
Reci mi da mom primerku knjige fali poslednjih desetak strana
Dobre su, zar ne?
Da li se tamo na ovaj dan jede mnogo gođi bobica?
Reci mi da NISAM stigao do kraja knjige!
Probala sam nešto sa desertom
kako bih ga uklopila sa gođi bobicama.
Zato što su odličan antioksidans.
KNJIGA NE MOŽE DA SE ZAVRŠI USRED REČENICE!
ZA IME BOŽJE KAKAV JE OVO HAOS! AAAA!
E pa, sviđa mi se.
Treba to da radimo svake godine.
-Svake godine. -Treba svake godine to da radimo.
Znam.
Baš mi se sviđaju.
Dušo, da li bi želela da se udaljiš?
Molim?
Hejzel Grejs.
Dobro došao u slatke muke čitanja Kraljevske patnje.
Ali sada kršim sva pravila!
Jesi li dobro?
A sada kršim sva pravila
Ja? Ma, ja sam odlično.
Doduše, tu sam s Ajzakom i...
Ajzače, hoće li ti od Hejzel iz grupe za podršku biti bolje ili gore?
-Gubio sam svoje vreme -Ajzače! Usredsredi se na mene.
Gubio svoje vreme
Koliko brzo možeš da stigneš ovamo?
Sjajno. Vrata su otključana.
Moram da palim. Ćao.
Ima li koga?
Hejzel.
Ajzače, došla je Hejzel Grejs iz grupe za podršku.
-Zdravo. -Zdravo.
Nežno upozorenje:
Ajzak upravo ima psihotični napad.
Uzgred, izgledaš veoma lepo.
Lepo ti stoji ta boja.
Hvala.
Ajzače.
Ajzače, evo je Hejzel.
Ćao, Ajzače.
Ćao, Hejzel.
Kako si?
Dobro sam.
Izgleda da Ajzak i Monika nisu više zajednička imenica.
Ajzače, baš mi je žao. Želiš li da pričamo o tome?
Ne, želim samo da plačem i da igram video igrice.
Mada, ne bi bilo loše da malo popričaš s njim
ukoliko imaš da mu daš neki mudar ženski savet.
Ja zapravo mislim da je njegova reakcija baš prikladna.
"Bol zahteva da ga osetiš."
Citiraš moju knjigu.
Rekla je da hoće da raskinemo pre operacije
zato što ne može s tim da se nosi.
Ja samo što nisam izgubio čulo vida, a ona ne može s tim da se nosi.
Stalno sam joj govorio "zauvek". "Zauvek".
A ona me je stalno preklapala i nije mi uzvraćala...
Kao da sam već otišao, znaš?
Znaš, ponekad
ljudi ne shvataju šta tačno obećavaju u trenutku kad daju obećanje.
Znam, ali
osećam se kao gubitnik. Još uvek nosim njenu ogrlicu.
Skini je.
Brate, skidaj to.
Da.
Evo nas, čoveče. Evo nas.
Samo hoću da šutnem nešto.
Ne udaraj to, ne udaraj to.
-Udari ovo. -Izvini.
Već nekoliko dana imam želju da te pozovem,
ali čekao sam da mi nadođe nešto smisleno na temu Kraljevske patnje.
Sekund.
Ajzače.
Jastuci ne mogu da se slome.
Moraš nešto da razbiješ.
Evo probaj ovo.
-Trofej? -Da.
Jesi li siguran?
Tražio sam način da saopštim ocu da ne podnosim košarku.
Slobodno!
Zauvek!
Kraljevska patnja.
Da. Baš mi je drago da ti se svidela.
Jeste. Osim završetka.
Znam. Malo je neočekivan.
"Malo neočekivan"? Zezaš me? Zao je!
Mislim, kapiram da je ona umrla,
ali postoji neki nepisani ugovor između pisca i...
-Gase? -Da?
-Može? -Naravno.
Između pisca i čitaoca.
I mislim da je to što se knjiga tako naglo završila
kršenje tog ugovora, slažeš se?
Dobro, znam na šta misliš,
ali, da budem iskrena, mislim da je to realno.
Umreš usred života.
Umreš usred rečenice.
I ne znam...
Ali stvarno bih volela da znam šta se dogodilo sa ostalima posle Anine smrti.
Recimo sa Aninom majkom.
Da, i sa Čovekom Holandskom Lalom.
I sa hrčkom Sisifusom.
Da!
Jesi li nekad pokušala da stupiš u kontakt sa tim piscem?
Napisala sam mu toliko pisama, ali nikad nije odgovorio.
Preselio se u Amsterdam, postao samotnjak i...
Šteta.
Da.
Ajzače,
bolje ti je, ortak?
Tako je to sa bolom.
Zahteva da ga osetiš.
Pomoći ću ti da raspremiš.
Hejzel Grejs.
Ogastus Voters.
Ne mogu da prestanem da razmišljam o prokletoj knjizi.
Nema na čemu.
Međutim, nama treba zaključak, slažeš se?
To je tačno ono što sam tražila od Van Hautena u pismima.
Ali nikad nije odgovorio.
Jok.
"Dragi g. Voterse,
"Ovim putem vam se zahvaljujem na vašoj elektronskoj prepisci.
"Zahvalan sam svakome ko uspe da izdvoji vreme
"da pročita moju knjigu."
Ogastuse?
Da?
Šta to radiš?
Možda sam pronašao
Van Hautenovu asistentkinju, poslao joj imejl.
Ogastuse!
Ona je možda prosledila taj imejl Van Hautenu.
Da nastavim?
Bože. Da, dalje, dalje!
"Vama se posebno osećam dužnim, gospodine."
Hejzel Grejs, upravo mi se obratio sa "gospodine".
Ogastuse, čitaj dalje, čitaj dalje!
"Ne samo za lepe reči koje ste imali o Kraljevskoj patnji,
"već i zato što ste odvojili vreme
"da mi kažete da je knjiga, ovde ću vas citirati,
"baš mnogo značila vama i vašoj prijateljici Hejzel Grejs."
Nisi valjda! Nisi valjda!
Nisi valjda, nisi valjda!
Naravno da jesam.
"Da ti odgovorim na pitanje: ne, nisam više ništa napisao, niti ću.
"Mislim da to što bih podelio svoje misli sa čitaocima
"ne bi donelo dobra ni njima ni meni.
"U svakom slučaju, zahvaljujem
"na ljubaznom imejlu.
"S poštovanjem, Piter Van Hauten."
Eto, to se upravo dogodilo.
Bože dragi.
Pokušavao sam da ti kažem, ja sam nekako strava.
Da li misliš da ja...
Proveri inboks.
O, Bože.
Bože, Ogastuse.
Šizim. Šizim.
Dragi g. Pitere Van Hautene, moje ime je Hejzel Grejs Lankaster.
Moj prijatelj Ogastus Voters,
koji je na moju preporuku pročitao vašu knjigu,
upravo je dobio imejl od vas sa ove adrese.
Nadam se da vam ne smeta što je on taj imejl podelio sa mnom.
Pitam se da li biste bili radi da mi odgovorite na neka pitanja
koja imam o tome šta se desilo nakon završetka knjige.
Posebno o sledećem.
Da li se Anina mama udala za Čoveka Holandsku Lalu?
I da li Čovek Holandska Lala nešto smera
ili je samo potpuno pogrešno shvaćen?
I na kraju, nadam se da mi možete otkriti nešto o hrčku Sisifusu.
Ova pitanja me muče godinama
i ne znam koliko još vremena imam da dobijem odgovore na njih.
Znam da ovo nisu važna literarna pitanja
"i da je vaša knjiga prepuna važnih literarnih pitanja,
"ali baš bih volela da znam.
"I naravno ako ikad odlučite da još nešto napišete,
"volela bih to da pročitam.
"Da budem iskrena, pročitala bih i vaš spisak za samoposlugu.
"S divljenjem, Hejzel Grejs Lankaster."
Nije loše.
Misliš?
Da, malo je pretenciozno,
ali opet, Van Hauten koristi izraze kao "tendenciozno" i "bahanalije", tako da
mislim da će mu se svideti.
Da li je stvarno već 1 sat?
Je l' da?
Da, izgleda da jeste.
Trebalo bi da krenem na spavanje.
Okej.
Možda će "okej" biti naše "zauvek".
Okej.
O, Bože.
"Draga gospođice Lankaster,
"Ne mogu da odgovorim na vaša pitanja, makar ne u pisanom obliku,
"jer bi to predstavljalo nastavak knjige,
"koji biste vi mogli objaviti ili podeliti na internetu.
"Nije da vam ne verujem, ali kako da vam verujem?
"Skoro da vas i ne poznajem.
"Ako se ikada nađete u Amsterdamu, nemojte oklevati da me posetite."
Šta?
"S poštovanjem, Piter Van Hauten."
O, Bože!
Kakav je ovo život?
Hejzel?
-Mama! -Hejzel, šta nije u redu?
Mama, pogledaj ovo.
Dođi ovamo. Dođi, dođi.
Vidi.
-Šta? -Da.
Piter Van Hauten!
Pogledaj šta kaže!
"Ako se ikada nađete u Amsterdamu"!
Moram da odem!
To je neverovatno.
Pozvao nas je u Amsterdam. Amsterdam!
Opa!
Možemo li da odemo?
Misliš li da bismo stvarno mogli da odemo?
Amsterdam!
Volela bih da imaš sve što poželiš na ovom svetu.
Ali nemamo dovoljno novca, znaš?
Samo prenos opreme tamo...
Kako to da izvedemo?
Ma da, svašta. Izvini.
Hej, baš mi je žao.
U redu je.
Zašto ne bi zamolila "Dobre duhove"? Iskoristi želju.
Već sam je iskoristila. Pre "čuda".
Šta si poželela?
Nemoj mi reći Diznilend.
Hejzel Grejs, nisi valjda išla u Diznilend?
-Nisi valjda poslednju želju iskoristila... -Imala sam 13 godina.
da odeš u Diznivorld?
-I u Epkot centar. -O, Bože.
To putovanje je baš bilo zabavno!
-To je nešto najtužnije što sam čuo. -Upoznala sam Šilju!
-E, sad me je sramota. -Zašto je tebe sramota?
Ne mogu da verujem da moja simpatija ima tako trivijalne želje.
Užas.
Dolaziš?
Kod magnetne rezonance najvažnije je
da ležiš potpuno mirno.
Ali tog dana to je bilo gotovo nemoguće.
Ćao, Gase! Kako si?
Zdravo, gospođo Lankaster.
Hej. Dres Rika Smitsa?
-Nego šta nego jeste. -Obožavao sam tog tipa.
Ja sam Ogastus Voters.
Drago mi je. Ja sam Majkl.
-Drago mi je da te vidim. -Zdravo, gđo Lankaster.
-Lepo je videti te. -Lepo je videti vas.
Ćao, Hejzel Grejs.
Ćao.
Da li bi želela na piknik sa mnom?
Volela bih da odem na piknik sa tobom.
Hoćemo li?
Ne. Treba da...
Mirišem na bolnicu, samo da se presvučem.
Znači
i ti si bolovao od raka?
Da.
Nisam ja ovu ortakinju otfikario tek onako.
Iako priznajem da je to odlična strategija za gubitak težine.
Noge su teške.
Kako si sada sa zdravljem?
Sjajno. Ni traga raku već 14 meseci.
-Stvarno? -Da.
-To je fantastično. -Jeste.
Pravi sam srećnik.
Čuj, Gase.
Moraš da imaš na umu da je Hejzel i dalje bolesna.
Biće bolesna do kraja života.
Ona će želeti da ide ukorak s tobom.
Ona je takva devojka. Ali njena pluća...
Spreman, Gase?
Jesam.
U redu. Vidimo se uskoro.
U redu.
Dan je tako divan.
Da.
Je li ovde dovodiš svaku koju osvojiš?
Sve do jedne.
Verovatno sam zato još uvek nevin.
Nemoguće da si još uvek nevin.
Stvarno si nevin?
Da ti pokažem nešto.
Vidiš ovaj krug?
To je krug nevinih.
A ovo...
su osamnaestogodišnjaci sa jednom nogom.
I tako.
"Fanki kosti", autor Jup Van Lishot.
Baš zvuči holandski.
To i jeste.
Kao i Rik Smits.
I lale.
Sendvič?
Da pogodim.
Holandski sir i paradajz.
Izvini, paradajz je meksički.
Kako se usuđuješ!
Koliko je ovo kul.
Igraju se na kosturu kao na igralištu.
Razmisli o tome.
Ti baš voliš simboliku.
Kad smo već kod toga, verovatno se pitaš
zašto sediš ovde, jedeš loš sendvič od sira
i piješ sok od narandže sa tipom u dresu Rika Smitsa.
To mi baš i prolazi kroz glavu.
Dakle, Hejzel Grejs, kao i mnogi pre tebe,
ovo ti kažem iz najbolje namere,
svoju želju si iskoristila na moronski način.
Dobro, već smo pričali o tome. Imala sam 13 godina.
Ćuti! Vidiš da sam usred važnog monologa.
Bila si mlada, povodljiva,
našla si se oči u oči sa Kosačem
i to te navelo da ishitreno poželiš nešto što nisi toliko želela.
Ali kako bi mala Hejzel Grejs, koja nikad nije pročitala Kraljevsku patnju,
mogla da zna da je njena prava želja da poseti g. Pitera Van Hautena
u njegovom amsterdamskom egzilu.
Ali nisam je sačuvala, tako da...
Dobro je što sam ja sačuvao svoju.
Hoćeš da kažeš da...
Neću ti pokloniti svoju želju, Hejzel.
Ako si na to pomislila.
Međutim,
i ja sam zainteresovan da upoznam tog g. Pitera Van Hautena,
a mislim da zaista nema smisla
da ga upoznam bez devojke koja mi je knjigu preporučila,
zar ne?
Tako da sam razgovarao sa Dobrim duhovima i oni se apsolutno slažu.
Idemo za mesec dana.
Ne.
O, Bože.
O, Bože!
Ogastuse!
Hvala ti!
A zatim se dogodilo ovo.
Hej.
Ćao.
-Hej. -Dobro ti je.
Šta se desilo?
Uobičajeno.
Tečnost u plućima je sprečavala dotok kiseonika.
Ubacili su ti cevčicu u pluća.
Sinoć su izvukli litar i po tečnosti.
Dobra vest je
da se tumor nije uvećao.
Nema novih tumora u tvom telu.
Mnogo nam je lakše.
To je prosto neka stvar, Hejzel.
Stvar sa kojom možemo da živimo.
G. Lankastere.
Kako joj je?
Bolje.
Da, hvala ti. Mnogo bolje.
Neće da me puste. Samo porodicu.
Da, žao mi je.
Ma, kapiram.
Možete li da joj prenesete da sam dolazio?
Da, svakako. Naravno da hoću.
Dobro.
Gase, zašto ne bi otišao kući?
Odmori se.
Dobro.
Obično se tumori uvećavaju uprkos lečenju,
a to se ovde nije desilo
za sada.
Sa druge strane,
možda lek pogoršava edem.
Činjenica je
da je malo ljudi uzimalo falanksifor toliko dugo kao Hejzel.
Mi zapravo i ne znamo dugotrajne efekte.
Mi pokušavamo da sprečimo porast endotelnih ćelija
koje mogu da pogoršaju bolest,
vaskularnu inhibiciju
i širenje tumora koje nastojimo da iskorenimo.
Stopa preživljavanja pacijenata sa ozbiljnim endotelnim rastom
eksponencijalno opada kako bolest napreduje.
Možeš da se prepustiš, dušice.
Ne boj se.
Gospode Bože.
Neću više da budem mama.
Imam jedno pitanje.
Da, Hejzel?
Mogu li ipak da idem u Amsterdam?
To ne bi bilo pametno u ovakvoj situaciji.
Zašto da ne?
Postoji li neki način da se omogući taj put?
To bi bilo rizično.
Ali rizičan je i odlazak u tržni centar.
Da, ali putovanje avionom?
Pa i u avionima imaju kiseonik.
Ti si u četvrtom stadijumu.
Ovakvu priliku možda nikad više neću dobiti.
Nikada.
Ako lekovi deluju, ne razumem zašto ne mogu...
-Možda postoji način... -Ne.
Ne znam kako drugačije da ti kažem, Hejzel.
Ti si previše bolesna.
Žao mi je.
Halo?
Samo trenutak.
Gas... Opet.
Izvini, ona spava.
Da. Dobro.
U redu. Ćao.
Znam šta misliš.
Nije fer prema njemu.
Nije.
Ne treba mu to u životu.
Nikome ne treba.
Nije vredno tolikog truda.
U pravu si.
Tvoja mama i ja smo isto to rekli.
Mislim, može da se desi da te jednog dana izbacimo na ulicu.
Da te ostavimo u nekom sirotištu, pa neka se oni brinu o tebi.
Ozbiljan sam.
Mi nismo sentimentalni ljudi.
Ima li koga???
Ova tišina je zaglušujuća...
Hejzel Grejs.
Ćao, Ogastuse.
Jesi li dobro?
Nisam.
Šta te muči?
Pričaj sa mnom.
Ne znam.
Sve.
Želim da idem u Amsterdam, Gase.
I hoću da nam Van Hauten kaže šta se na kraju desilo.
I ne želim više ovakav život.
Čak me i nebo rastužuje.
A tu je i ta jadna stara ljuljaška
koju mi je tata napravio kad sam bila mala...
Izgleda da me sve to muči.
Dakle, zahtevam da vidim tu ljuljašku što tera u plač.
Sad mi je jasno.
Ovo je jedna tužna ljuljaška.
Hejzel Grejs, nadam se da ti je jasno
da to što me držiš na odstojanju ne umanjuje moju naklonost prema tebi.
Tvoji pokušaji da me udaljiš od sebe će se završiti neuspehom.
Vidi.
Sviđaš mi se.
I volim da provodim vreme s tobom i sve to,
ali ne mogu da pustim da ovo ide dalje.
Zašto da ne?
Jer ne želim da te povredim.
Ne bi mi smetalo.
-Ne, ti ne razumeš. -Razumem.
-Ne razumeš. -Znam šta pokušavaš da kažeš.
Hejzel, kažem ti da ne bih imao ništa protiv.
Bio bih počastvovan da mi ti slomiš srce.
Gase, ja sam granata.
Jednog dana ću da eksplodiram
i uništiću sve oko sebe...
Ne znam, osećam se kao da je moja odgovornost
da žrtve svedem na minimum.
Granata.
Hvala ti na razumevanju...
samo prijatelji
Okej...
Bože! Prestani da flertuješ sa mnom!
"Draga Hejzel, primila sam obaveštenje od Dobrih duhova
"da ćete nas ti, Ogastus Voters i tvoja majka posetiti četvrtog."
Lidevaj Flihunthart Lični asistent g. Pitera Van Hautena
Mama?
Da?
Mama!
-Šta nije u redu? -Izvini.
Nema veze, samo sam htela da se okupam.
Jesi li poslala imejl Dobrim duhovima da im javiš da nema ništa od puta?
Upravo sam dobila imejl od asistentkinje Pitera Van Hautena,
ona misli da mi ipak dolazimo.
Šta?
Dogovor je da ti kažemo tata i ja zajedno.
Mama.
Idemo u Amsterdam.
Ti to ozb... Idemo u Amsterdam?
Idemo u Amsterdam.
Sve smo smislili kako ćemo. Idemo.
Doktorka Marija, svi znaju.
-Ali samo na tri dana, ne na šest. -O, Bože.
Bukvalno sve. Tamo imamo onkologa.
Sve. Tako smo dobri.
Volim te.
Mnogo te volim.
Volim te.
-Izvoli, sedi. -Idemo u Amsterdam.
Idemo u Amsterdam.
-Idemo u Amsterdam. -Možeš ovamo sa mnom da pričaš.
Moraš da obaviš jedan poziv.
Zovi ga!
Pluća, nemoj da ste napravili neko sranje nedelju dana.
Jasno? Još samo nedelju dana.
Hej Gase, nadam se da ti je pasoš spreman!!!
Sve dolazi na svoje sa Votersom!!!
-Stani, hrana. -Šta si zaboravila?
Kod tebe je moj pasoš?
Jeste, tu je.
Kao što rekoh Dobrim duhovima:
"Putujem sa stilom ili ne putujem uopšte."
Mama, idemo u Amsterdam!
Idemo u Amsterdam odmah.
Zdravo, Lankasterovi.
Gase. Ćao. Drago mi je da te vidim.
Ja ću to uzeti, gospodine.
Gase, ti si tako snalažljiv!
Okej, Hejzel Grejs?
Okej!
Nikad nisi leteo avionom?
Nisam.
Uzbudljivo je.
Gospodine?
Pušenje je zabranjeno u avionu.
U svakom avionu.
Ja i ne pušim.
Da, to je samo metafora.
Stavlja smrtonosnu stvar u usta,
ali joj ne daje moć da ga ubije.
E pa, ta metafora je zabranjena na današnjem letu.
Posado, spremite se za poletanje.
Hvala.
Okej?
Gase, ovako izgleda voziti se s tobom u kolima.
O, Bože, mi letimo.
Mi letimo!
Pogledaj tlo.
Vidi.
Nikad ništa nije izgledalo ovako u istoriji čovečanstva!
Vidi automobile. Kao da su...
Vas dvoje ste preslatki.
Samo smo prijatelji.
Ona jeste, ja nisam.
Jao!
Sklanjaj se od nje, kučko!
Pogledaj ovo, Hejzel.
Ovo je ludilo.
Šta?
Vidi ovo staklo. Čudesno je.
Ja idem na recepciju.
Vreme je za oblačenje
jer imaš rezervisanu večeru za dvoje u restoranu "Oranje" večeras.
Evo piše: "Uživajte. G. Piter Van Hauten."
Raspitala sam se i zvuči divno.
U vodiču piše da je fensi i veoma romantičan.
Baš tako. Fensi...
O, Bože.
Dobro, nego,
šta ćeš da obučeš?
To je za mene?
O, Bože. Prelepa je.
Samo kažem.
Samo kažeš?
Šta, hoćeš da kažeš da ti nimalo ne smeta
da tvoja ćerka tinejdžerka slobodno trčkara sa starijim dečkom,
i to po gradu koji je poznat po porocima i u kome je svašta dopušteno?
Da, otprilike to hoću da ti kažem.
Gase!
Kako si zgodan!
-Zahvaljujem, gospođo. -Opa.
Hejzel, Gas je stigao
i izgleda fenomenalno.
Čula sam da je restoran neverovatan.
Uau.
Šta?
Predivno izgledaš.
Hvala.
To je to.
"Oranje". Da, to je to.
Da.
Vaš sto, g. i gđo Voters.
Hvala.
Hvala, Gase.
Nema na čemu.
Šampanjac je na račun kuće. Uživajte.
Hvala.
Dobro veče.
Okej?
Okej.
Odličan je.
Da li znate šta je rekao Dom Perinjon nakon što je izumeo šampanjac?
"Dođite brzo", rekao je. "Okusio sam zvezde."
Dobro došli u "Oranje".
Da li biste želeli jelovnik, ili možda preporuku glavnog kuvara?
Preporuka glavnog kuvara zvuči sjajno.
Gospodine,
nešto mi govori da će nam trebati još malo ovoga.
Večeras smo u bocu zarobili sve zvezde samo za vas, mladi prijatelji moji.
Mislim da je ovo naše.
Rižoto sa modrom šargarepom za damu.
Hvala.
I za gospodina.
Hvala.
Prijatno.
Želim da ovaj rižoto sa modrom šargarepom postane osoba,
pa da mogu da ga odvedem u Las Vegas i oženim se njim.
Sviđa mi se tvoje odelo.
Hvala ti. Ovo je prvi put da sam ga obukao.
To nije odelo koje oblačiš za sahrane?
Nije.
Ono nije ni približno lepo kao ovo.
Kad sam se razboleo,
rečeno mi je da imam 85 posto šanse da se izlečim od raka.
Velika verovatnoća.
Ali to je značilo godinu dana mučenja, gubitak noge,
i opet 15 posto verovatnoće da to ne uspe.
Neposredno pre operacije
pitao sam roditelje da li mogu da kupim neko baš lepo odelo.
Znači to je tvoje posmrtno odelo.
Tačno tako.
Imam i ja tako nešto. Dobila sam je za petnaesti rođendan.
Haljinu.
Nisam baš nameravala da je nosim na ljubavne sastanke.
Mi smo na ljubavnom sastanku?
Ne preteruj.
Mi smo gospodin i gospođa Voters.
To je samo zato što ne zna engleski.
Mogli bismo to da budemo ako neko pita, znaš?
-Sećaš li se šta si rekao za Vegas? -Da.
Šta misliš, mogu li nekako da upadnem u tu kombinaciju?
Bog?
Možda.
Anđeli?
Ne.
Život posle smrti?
Ne.
Pa, možda. Ne znam.
Ne bih išla toliko daleko da kažem da ne postoji,
ali bih volela neki dokaz.
A ti?
Apsolutno.
Stvarno?
Ne zamišljam to kao neki raj u kome po ceo dan jašeš jednoroga
i živiš u vili napravljenoj od oblaka,
ali da, definitivno verujem da postoji nešto.
U suprotnom,
šta je svrha?
Možda svrha ne postoji.
To neću da prihvatim.
Ja sam zaljubljen u tebe.
Dobro si čula.
Ogastuse...
Zaljubljen sam u tebe.
Znam da je ljubav samo krik u prazno
i da je zaborav neizbežan.
I da smo svi osuđeni na propast,
i da će jednog dana
sve što smo ikad uradili biti pretvoreno u prah.
I znam da će Sunce progutati jedinu Zemlju koju imamo.
I zaljubljen sam u tebe.
Izvini.
Još zvezda?
Ne, hvala.
Samo nam donesite račun.
Ne, gospodine.
Vašu večeru je platio g. Van Hauten.
Šta?
Uopšte ne kapiram tu majicu.
Van Hauten će ukapirati.
Magrit se pominje jedno 50 puta u Kraljevskoj patnji.
"Ovo nije lula."
Ali to jeste lula.
Ne, nije.
To je crtež lule.
Shvataš?
Crtež predmeta i sam predmet nisu jedno isto.
Isto važi i za majicu koja ima crtež na sebi.
Hej, ti.
Kad si ti tako porasla?
Ko je spreman da dobije odgovore?
Ja!
To je to.
Toliko sam uzbuđena, jedva dišem.
A inače dišeš normalno?
Ma beži tamo.
Lidevaj?
-Zdravo! -Zdravo, ja sam Ogastus.
-Lidevaj. -Hejzel.
Izvolite unutra.
Hvala.
Pitere! Oni su stigli!
Ko su sad pa "oni", Lidevaj?
Oni su Ogastus i Hejzel,
tvoji mladi obožavaoci sa kojima si se dopisivao.
Amerikanci?
Ti si ih pozvao.
Uđite, molim vas.
Znaš zbog čega sam otišao iz Amerike, Lidevaj.
Da više ne bih morao da srećem Amerikance.
Ti si Amerikanac.
Za to nema leka.
Oteraj ih.
Neću to da učinim, Pitere.
Molim te, budi fin.
Izvolite, uđite.
Izvinite, dozvolite da raščistim ovo.
Hvala.
Ko je od vas dvoje Ogastus Voters?
Ja sam.
A ovo je Hejzel.
G. Van Hautene, mnogo vam hvala što ste nam pisali.
Očigledno greška u proceni.
Vaša pisma su prva na koja sam odgovorio i vidite dokle me je to dovelo.
Viski?
Ne, hvala.
Onda samo za mene, Lidevaj.
Još jedan viski sa sodom, molim te.
Možda prvo nešto da doručkuješ, Pitere?
Ona misli da imam problem sa pićem.
Takođe mislim da je Zemlja okrugla.
Znači, dopada vam se moja knjiga.
-Mi obožavamo vašu knjigu. -Da.
Obožavamo je.
Ogastus...
On je poželeo da vas upoznamo da bismo razgovarali sa vama.
Bez pritiska.
Da.
Jesi li se namerno obukla kao ona?
Tako nešto.
Pre svega, gospodine, želeli smo da vam zahvalimo na sinoćnoj večeri.
I na šampanjcu.
Bilo je divno.
Bilo je čarobno.
Platili smo im večeru sinoć?
Bilo nam je zadovoljstvo.
Prevalili ste toliki put.
Šta mogu da učinim za vas?
Imamo neka pitanja
o tome šta se desilo na kraju knjige.
Naročito sa onima koje je Ana ostavila za sobom.
Sa njenom mamom, Čovekom Holandskom Lalom...
Koliko je vaše znanje o švedskom hip-hopu?
Ograničeno, rekla bih.
Lidevaj, istog trenutka im pusti "Bomfalleralla".
Dobro.
Mi ne znamo švedski, gospodine.
Ko, dođavola, uopšte zna švedski?
Nije važno kakve besmislice glasovi govore,
već ono što glasovi osećaju.
Vi se to šalite sa nama?
Je l' ovo nekakav performans?
Gase, sedi.
U redu, na kraju knjige, Anina...
Zamislite da se trkate sa kornjačom.
Kornjača ima deset metara prednosti.
Dok vi istrčite tih deset metara,
kornjača se pomakla možda samo jedan metar, i tako dalje.
Brži ste od kornjače, ali nikada ne možete da je stignete.
Možete samo da umanjite njeno vođstvo.
Naravno, možete da trčite pored kornjače
sve dok ne razmatrate mehaniku toga.
Ispostavlja se da je pitanje kako to radite toliko komplikovano,
da ga niko stvarno nije rešio
sve dok nam Kantor nije pokazao da su neke beskonačnosti veće od drugih.
Pretpostavljam da je to odgovor na vaše pitanje.
Hejzel, žao mi je. Pojma nemam šta se dešava.
Delovali ste tako inteligentno na papiru, g. Voterse.
Da li vam je rak napravio neku branu u mozgu?
Pitere.
Možemo li makar na trenutak da se usredsredimo na Anu?
Molim vas.
Razumem da se priča završava usred rečenice
zato što ona umire ili postaje previše bolesna da bi mogla da nastavi...
Ne zanima me razgovor o toj knjizi.
Ali to ne znači da njena porodica i prijatelji nemaju budućnost, je l' tako?
Je l' tako?
Rekao sam da me ne zanima.
Ali obećali ste!
Ništa se ne dešava! Oni su izmišljeni!
Prestali su da postoje onog trenutka kad se roman završio.
Ne!
Razumem u literarnom smislu ili kako god, ali...
Ne mogu ja ovo, Lidevaj.
-Nemoguće je da se... -Ja neću da ugađam vašim hirovima.
Odbijam da vas sažaljevam na način na koji ste navikli.
-Ne želim vaše sažaljenje! -Naravno da želiš!
Kao i kod ostale bolesne dece, vaše postojanje zavisi od sažaljenja.
-Suđeno vam je da živite dane... -Pitere!
kao dete kakvo ste bili kad vam je postavljena dijagnoza.
Kao dete koje veruje da postoji život i posle završetka romana.
A mi odrasli se na to sažalimo.
Zato i plaćamo vaše terapije, vaše boce za kiseonik.
Pitere, dosta je bilo.
Vi ste neželjeni efekat evolutivnog procesa,
koji ni najmanje ne brine o životu pojedinca.
Vi ste neuspeli eksperiment mutacije.
Slušaj, kenjalo jedno,
ništa ne možeš da mi kažeš o mojoj bolesti
što ja već ne znam.
Došla sam ovde isključivo zbog jedne stvari.
Da mi kažeš šta se desilo na kraju ove proklete knjige!
Ne mogu da ti kažem.
-Sereš! -Ne mogu.
Onda izmisli nešto!
Hoću da izađete napolje.
Da li si se ikad zapitala
zašto ti je toliko stalo do tih blesavih pitanja?
Ma jebi se.
Hej, u redu je.
Sve je u redu.
Ja ću ti napisati nastavak.
U redu? Napisaću ti nastavak.
Biće bolji od bilo kakvog sranja koje bi ta pijandura mogla da napiše.
Biće u njoj i krvi i hrabrosti i žrtve.
Obožavaćeš je.
Žao mi je što sam potrošila tvoju želju na onog seronju.
Ne, nisi je ti potrošila na njega. Potrošila si je na nas.
Hejzel i Ogastuse!
Veoma mi je žao.
Okolnosti su ga načinile okrutnim.
Mislila sam da će mu pomoći ako vas upozna,
da će videti da je njegov rad uticao na stvarne živote.
Ali... Veoma mi je žao.
Možda bismo mogli malo da obiđemo grad? Jeste li bili u kući Ane Frank?
Nigde ja ne idem sa tim čovekom.
Ne.
On nije pozvan.
Bojim se da nema lifta.
-Nema veze. -Ima mnogo stepenica.
-Strmih stepenica. -Mogu ja to.
-Hejzel, ne moramo... -Mogu ja to.
Idemo.
Porodica Frank potiče iz Frankfurta u Nemačkoj.
Dnevnik Ane Frank će postati poznat širom sveta.
Teško je u ovim vremenima.
Pravo je čudo da nisam napustila svoje ideale.
Čine se tako apsurdnim i nepraktičnim,
ali ih se ipak držim jer još uvek verujem,
uprkos svemu, da su ljudi u dubini duše dobri.
Apsolutno je nemoguće da gradim svoj život...
Hoćemo li?
-Da. -Da.
Hejzel, ako želiš, mogu ja to da nosim.
Mogu sama.
Uau.
Dakle ovo je prava polica za knjige iza koje se krila porodica Frank.
Evo ja ću.
Hvala.
Suviše smo mladi da bismo mogli da se nosimo sa ovim problemima,
ali oni se neprestano svaljuju na nas
sve dok konačno nismo prinuđeni da smislimo rešenje.
Jesi dobro, Hejzel?
Jesam.
Ne brini, samo polako.
Izvinite.
Može?
Da.
Čeznem da vozim bicikl, plešem, zviždim, posmatram svet,
da budem mlada i da znam za slobodu. 24. decembar 1943.
Pa ipak, kad pogledam ka nebu,
nekako osećam da će se sve promeniti nabolje.
Da će i ova strahota biti okončana.
Jesi dobro?
Da.
Hejzel, mislim da je bilo dovoljno.
Ne moraš da... Znaš već.
Mogu ja ovo.
Sve je onako kako treba da bude.
Bog želi da vidi da su ljudi srećni.
Gde postoji nada,
Hejzel.
postoji i život.
Svaka čast.
Da.
-Jesi dobro? -Jesam.
Vidi, stigli smo.
Sve u redu?
Da. O, Bože.
Hvala.
Jedini član porodice Frank koji je preživeo je Oto.
Anin otac.
U takvim trenucima
Ana Frank
ne mogu da mislim o bedi,
već o lepoti koja ostaje.
Pokušajte ponovo da pronađete sreću u vama samima.
Pomislite na svu lepotu koja vas okružuje
i budite srećni.
Bravo.
Zaljubila sam se u njega onako kako se tone u san.
Prvo polako, a onda odjednom.
Završava se tačno iznad mesta gde bi bilo koleno,
a onda postepeno nestaje.
Šta?
Moja noga.
Znaš, čisto da budeš pripremljena.
Gase,
iskuliraj.
Čekaj.
Ne mogu, zaglavilo se.
Mnogo te volim, Ogastuse Voterse.
I ja tebe volim, Hejzel Grejs.
Mnogo, mnogo.
Ogastuse, ne mogu da dišem.
U redu je.
Hejzel.
Prelepa si.
Prestani.
Neću, ti si prelepa.
Pravi sam srećnik.
Ja sam srećnica.
Najdraži Ogastuse NEVINI
Osamnaestogodišnjaci sa jednom nogom
tvoja, Hejzel Grejs
O, Bože.
Ne mogu da verujem da si ga nazvala "kenjalom".
-Znam! -Stvarno?
Kako ti je to palo na pamet?
Ne znam, samo je izašlo iz mene.
Tako sam bila besna.
Kakvo čudovište.
Mama, bilo je užasno.
Šta se desilo posle?
Otišli smo u kuću Ane Frank.
Stvarno?
-Baš je bilo super. -Bilo je neverovatno?
Strava je bilo.
A posle toga?
Samo smo se šetali.
Zvuči bajno.
Verovatno nam je ostalo još nekoliko sati, zar ne?
Hoćemo u Muzej Van Goga?
Kako god ti želiš.
Verovatno nemamo vremena za sve, ali...
Onda ćete jednostavno morati da dođete ponovo.
Da li bi mogla da prestaneš da se glupiraš, molim te?
Hejzel, ja se ne glupiram.
Pričam pozitivne stvari.
Gospođo Lankaster?
Da?
Da li bismo mogli Hejzel i ja da ostanemo malo nasamo?
Naravno, Gase.
Palim u sobu
i biću spremna kad god budete hteli da se družimo.
Hoćeš da prošetamo?
Šta je bilo?
Pre nego što su te odveli u bolnicu
osetio sam bol u kuku.
Pa sam otišao na PET skener
i zasvetleo sam kao novogodišnja jelka.
Linija duž pluća, jetra...
Sve redom.
Izvini.
Trebalo je da ti kažem.
To nije fer.
Svet nije fabrika za ispunjavanje želja.
Slušaj.
Nemoj ti da brineš za mene, Hejzel Grejs, važi?
Naći ću način da ti budem blizu i nerviram te još dugo vremena.
Imaš li bolove?
Nemam.
Dobro sam ja.
Ti si okej?
Okej.
Da li bi nekako mogla da zaboraviš na ovo?
Ponašaj se prema meni kao da ne umirem.
Ja ne mislim da umireš, Ogastuse.
Samo malko imaš rak.
Da li bi bilo previše kretenski
da sada počnemo da se ljubimo?
Odmah?
Verovatno.
Moja divna porodica (I GAS)
HEMOTERAPIJA
Kako su ti oči, Ajzače?
Dobro su.
Jedini problem je u tome što više nisu u mojoj glavi.
Pored toga...
E pa, celo moje telo je sada sačinjeno od raka.
Izvini što sam bolji od tebe, brate.
Jesi li mu već napisala nekrolog?
-Brate. -Šta?
Šta?
Još joj nisam rekao, Ajzače.
O čemu to pričate?
Izvini.
Ogastuse?
Treba neko da govori na mojoj sahrani.
Pa sam se nadao da biste ti i Ajzak, ali uglavnom ti,
bili ljubazni da na brzinu sastavite nešto.
Vrlo rado.
Hvala.
Vas dvoje ste slatki.
Muka mi je od toga.
Odvratni ste.
Je l' ti se javljala Monika?
Ma jok.
Nije ti poslala ni poruku da pita kako si?
Nijednom.
Mrzim tu devojku.
Ali ima gomila drugih devojaka.
Ne morate da brinete za mene.
U grupi za podršku pojavila se nova devojka
sa tim džinovskim...
Kako si to uopšte primetio?
Ja jesam slep, ali nisam toliko slep.
Hejzel Grejs?
Da li slučajno imaš pet dolara?
Dobro, i šta sad?
Hej, ljudi?
Osećam miris jaja. To su jaja?
Da li je tu?
Tu je.
Imam tremu.
Imaš tremu?
Je li Monika unutra?
Nije važno gde je Monika.
Ovde se ne radi o Moniki. O tebi se radi.
Dobro. Mogu li da dobijem jedno jaje?
Hejzel Grejs,
daj jaja.
Evo jaja.
Ajzače.
U redu, krećemo.
-Možeš ti to. -U redu. Hajde.
Nisam ništa čuo.
Sve je u redu. Malo ulevo.
Čekaj, da bacim ulevo ili da ciljam malo više levo?
Ciljaj ulevo.
-Dobro. -Levlje.
Gase, mislim da treba da sačekamo da padne mrak.
Ajzaku je već pao mrak na oči.
Brate, nisam gluv. Samo sam slep.
Tako da mogu da čujem kad ismevaš moj hendikep.
-Izvini. -Ne volim to.
-Gde da bacam? -Samo baci jako.
To.
-To bre! -To!
Šta? Šta?
Pogodio sam! Pogodio sam!
Sad tačno znam u kom smeru da gađam.
Ovo me je tako razveselilo!
Ajmo dalje. Ajmo dalje.
Nastavi, nastavi da gađaš.
Daj mi još, daj još, daj još!
Stani, stani, stani!
Ajzače.
Dobar dan. Jeste li vi Monikina majka?
Jesam.
Zdravo, gospođo.
Vaša ćerka je učinila veliku nepravdu.
Pa smo došli da se osvetimo.
Mi možda izgledamo bezazleno,
ali nas troje ukupno imamo pet nogu, četiri oka
i dva i po para pluća koja su u funkciji.
Takođe imamo i dva tuceta jaja,
pa bih se ja na vašem mestu vratio nazad u kuću.
-Brate, to je upalilo? -Da.
To je najgluplji govor koji sam ikada... To ti je upalilo?
Izvoli. Stani.
Ovo tako prija!
Ogastus
Ogastuse?
Hejzel Grejs.
Ćao.
O, Bože. Ćao, ćao. Volim te.
Ja sam na benzinskoj pumpi.
Gde?
Nešto nije u redu.
Moraš...
Možeš li da dođeš i da mi pomogneš?
Gase!
Gase.
Ljubavi, šta se dešava?
Vidi.
Gase, to se inficiralo.
Udahni duboko.
Gase, moram da potražim pomoć.
Ne, ne. Molim te nemoj da zoveš hitnu pomoć. Molim te.
Nemoj ni moje roditelje da zoveš...
Nikad ti neću oprostiti ako ih pozoveš.
Gase, šta uopšte radiš ovde?
Šta radiš tu?
Hteo sam da kupim cigarete.
Ne znam šta se desilo s mojom paklom.
Možda sam je izgubio ili su mi je uzeli, ali sam...
Želeo sam da nešto učinim za sebe, znaš?
Da makar nešto uradim sam.
-Moram da pozovem hitnu. -Ne!
Moram.
Ne!
Halo, hitna pomoć? Treba nam ambulantno vozilo.
Mrzim sebe!
Zovem se Hejzel Grejs Lankaster.
Požurite molim vas.
Nalazimo se u srebrnom džipu na benzinskoj pumpi.
Volela bih da mogu da kažem da je Ogastus zadržao smisao za humor do samog kraja.
Da ni na trenutak njegova hrabrost nije bila poljuljana.
Ali to se nije desilo.
Kako mu je?
Imao je tešku noć, Hejzel.
Krvni pritisak mu je nizak.
Njegovo srce...
Šta je sa hemoterapijom?
Prestaju sa hemoterapijom.
Mogu li da ga vidim?
Reći ćemo mu da si dolazila.
-Da. -Dobro.
Da.
Ostaću ovde još malo ako nemate ništa protiv.
Ne, naravno.
Samo polako.
Izvoli, ortak.
-Može? -U redu, dušice.
Dobro.
Ćao.
O čemu razmišljaš?
O zaboravu.
Znam da je to sve klinački ili kako god, ali...
Oduvek sam mislio da ću biti heroj.
Da će priča o mom životu biti vredna pripovedanja.
Znaš već, nešto što bi sve novine objavile.
Mislio sam da ću biti poseban.
Ti jesi poseban, Ogastuse.
Da, znam. Ali
znaš ti na šta mislim.
Ja znam na šta misliš, samo se ne slažem s tobom.
Ta tvoja opsesija da budeš zapamćen?
Nemoj da se ljutiš.
Ljutim se.
Ljuta sam jer ja mislim da si poseban. A to tebi nije dovoljno?
Tvoje mišljenje je da značajan život imaš
jedino ako te svi pamte i ako te svi vole.
Znaš šta, Gase. Ovo je tvoj život.
Ovo je sve što imaš.
Imaš mene, imaš svoju porodicu, imaš ovaj svet i to je sve.
Žao mi je ako ti to nije dovoljno, ali nije da nemaš ništa.
Jer ja te volim.
Ja ću te pamtiti.
Žao mi je. U pravu si.
Volela bih da budeš zadovoljan zbog toga.
Hej.
To je dobar život, Hejzel Grejs.
Još uvek nije gotov, znaš.
Ogastuse.
Jedan od manje proseravajućih običaja u ovom žanru o raku
je običaj poznat kao "poslednji dobar dan",
kada se čini da je neumitni pad iznenada zaustavljen,
kada bol na trenutak postane podnošljiv.
Naravno, problem je u tome što nikako ne možeš da znaš
da je tvoj poslednji dobar dan zapravo tvoj poslednji dobar dan.
U tom trenutku on deluje kao običan dobar dan.
Zdravo, Ogastuse.
Dobro veče, Hejzel Grejs.
Jedno kratko pitanje za tebe.
Jesi li napisala onaj nekrolog koji sam te zamolio da spremiš?
Ogastus
Moguće da jesam.
Postoji li način da dođeš
do bukvalnog Isusovog srca u narednih nekoliko minuta?
Možda. Da li je sve u redu?
Volim te, Hejzel Grejs.
Mogu li da dobijem ključeve od kola?
Kuda ćeš? Mi ćemo sad da jedemo.
Moram da idem.
Hejzel, ti mora da si gladna. Nisi čak ni ručala.
Jednostavno nisam gladna.
Hejzel, ti ne smeš da ne jedeš.
Nisam gladna ama uopšte.
Hejzel, znam da je Gas bolestan, ali moraš da vodiš računa o sebi.
Ovo nema nikakve veze sa Gasom.
Onda moraš da ostaneš zdrava.
Hajde, dušo, pojedi nešto.
Da ostanem zdrava?
Ja nisam zdrava i ja ću umreti.
Da li ste vi toga svesni? Umreću, a vi ćete ostati ovde
i nećete imati o kome da se brinete, da oko nekog obigravate,
ti više nećeš biti majka, i žao mi je,
ali ja ne mogu da uradim ništa povodom toga.
Mogu li sad da idem?
Zašto mi to kažeš?
Jer si ti to izjavila.
O čemu pričaš?
Na intenzivnoj.
Hejzel...
To nije istina. Pogrešila sam.
U redu?
Čak i ako umreš...
"Kad."
Čak i kad umreš,
uvek ću biti tvoja majka.
To je moje najveće dostignuće.
To je moj najveći strah, mama.
Kada me ne bude,
više nećete imati život.
Samo ćete sedeti, gledati u jednu tačku,
ili ćete da se roknete...
Hejzel, dušo, nećemo to da radimo.
Izgubiti tebe...
Neopisivo će boleti.
Ali ti najbolje znaš da je moguće živeti sa bolom.
Sa tim se živi.
Idem na predavanja iz socijalnog rada.
Šta radiš?
Znaš, ako mogu da prolazim kroz ovo,
mogu i da pomažem drugima, možda kao savetnik porodicama u krizi...
Mama, kako si mogla da mi ne kažeš?
Nismo želeli da se osetiš napušteno.
Da se osetim napušteno?
Ljudi, ovo je...
Ovo su najbolje vesti.
Idi.
U redu?
Dušo.
Samo pravo, da.
Sad malo levo.
-Tu je stepenik, zar ne? -Da, ispruži ruku.
Sa tvoje desne strane je podijum.
Da, odlično.
Lepo.
Ćao.
Kasniš.
Kako si? Izgledaš zanosno, Hejzel Grejs.
Znam, zar ne?
Šta se dešava?
Reci joj, Gase.
Želeo sam da prisustvujem svojoj sahrani.
Nadam se da ću moći da prisustvujem kao duh,
ali ako mi to ne uspe, za svaki slučaj
rešio sam da isplaniram ovu predsahranu.
Spremni?
Ogastus Voters je bio jedan nadobudni kreten.
Ali mu opraštamo.
Ne zato što je natprosečno dobro izgledao,
ili zato što je živeo samo 19 godina iako je trebalo da živi mnogo duže.
Osamnaest godina, druže.
Daj, brate, stvarno!
Pretpostavljam da imaš još malo vremena, đubre jedno prekidačko.
Ne prekidaj me usred nekrologa ako si već mrtav.
Ali kada naučnici iz budućnosti
dođu kod mene i donesu mi robotske oči,
i kad mi kažu da ih probam,
ja ću reći tim naučnicima da se nose,
jer, Gase, ne želim da vidim svet u kome tebe nema.
Ne želim.
Ne želim da vidim svet bez Ogastusa Votersa.
A posle tog objašnjenja verovatno ću staviti robotske oči,
jer su to ipak robotske oči.
Zvuči super.
I ne znam...
Ovo je jako teško.
Blagosloven bio.
Da.
Hejzel, možeš li da mi pomogneš?
Malo desno.
Tako, sad se okreni. Sedi. Izvoli.
Ostala si samo ti, Hejzel Grejs.
Zdravo.
Zovem se Hejzel Grejs Lankaster.
Ogastus Voters je bio fatalna ljubav mog života.
Naša ljubavna priča bila je epskih razmera
i verovatno neću moći da izgovorim više od jedne rečenice,
a da ne briznem u plač.
Kao i sve prave ljubavne priče,
naša će umreti sa nama.
Tako i treba da bude.
Nadala sam se da će on biti taj koji će meni držati nekrolog.
Jer zaista ne postoji niko drugi...
Ne, ne.
Neću da govorim o našoj ljubavnoj priči jer ne mogu.
Umesto toga govoriću o matematici.
Ja nisam matematičar, ali ovo znam.
Beskonačno je mnogo brojeva između 0 i 1.
Tu je 0.1 i 0.12 i 0.112
i beskonačan skup drugih.
Naravno, još veći je skup brojeva između 0 i 2
ili između 0 i milion.
Neke beskonačnosti su veće od drugih beskonačnosti.
Tome nas je naučio pisac koga smo nekad voleli.
Ja želim više brojeva
nego što mi sleduje.
I, Bože,
želim više dana za Ogastusa Votersa nego što mu sleduje.
Ali, Gase,
ljubavi moja,
ne mogu da ti opišem koliko sam zahvalna
na našoj maloj beskonačnosti.
Samo malo.
Pružio si mi večnost
unutar ovih odbrojanih dana.
I na tome ću...
Na tome ću biti večno zahvalna.
Mnogo te volim.
Volim i ja tebe.
Ogastus Voters je umro nakon osam dana na intenzivnoj nezi.
Kada je rak, koji je bio sačinjen od njega,
zaustavio njegovo srce, koje je takođe bilo sačinjeno od njega.
Bilo je nepodnošljivo.
Sve redom.
Svaka sekunda je bila gora od prethodne.
Jedna od prvih stvari koje vas pitaju kad odete u urgentni centar,
je da odredite jačinu bola na skali od jedan do deset.
Ovo pitanje mi je postavljeno nekoliko stotina puta
i sećam se jednom
kad nisam mogla da dođem do daha i činilo se kao da mi pluća gore,
sestra me je pitala koliko boli.
Nisam mogla da govorim, samo sam podigla devet prstiju.
Kasnije, kad mi je bilo bolje,
sestra je ušla i rekla mi je da sam borac.
"Znaš li po čemu znam?", rekla je.
"Desetku si nazvala devetkom."
Ali to nije bilo istina.
Nisam je nazvala devetkom zato što sam bila hrabra.
Nazvala sam je devetkom jer sam desetku čuvala.
I evo je sad.
Velika, užasna desetka.
"Neću se bojati zla, jer ti si sa mnom,
"štap tvoj i palica tvoja teše me.
"Postavio si preda mnom trpezu na vidiku neprijatelja mojih.
"Namazao si uljem glavu moju. Prepuna je čaša kojom me pojiš.
"Da, dobrota i milost tvoja pratiće me u sve dane života moga,
"i ja ću prebivati u domu Gospodnjem
"za dugo."
Ogastus Voters se borio mnogo godina.
Njegova bitka bila je hrabra, a njegova snaga...
Koje proseravanje, a, mala?
bila je nadahnuće za svakog od nas.
Pomolimo se.
Gospode, zahvaljujemo ti na životu Ogastusa Votersa...
Sad treba lažno da se molimo.
na njegovoj snazi i hrabrosti.
Gospode, molimo ti se da danas budeš uz nas, da nam budeš blizu,
da pružiš utehu njegovim prijateljima i porodici.
Zahvaljujemo na tvom prisustvu, Gospode.
Molimo ti se u ime Isusa.
Amin.
A sada ćemo čuti Gasovu naročito dragu prijateljicu
Hejzel Lankaster.
Nije toliko važno, ali ja sam mu bila devojka.
Postoji jedan divan citat u Gasovom domu koji glasi:
"Ako želiš da vidiš dugu, moraš da podneseš kišu."
Čak i u ovim poslednjim danima
Nisam verovala nijednoj reči.
uvek je uspevao da razvuče osmeh.
Ali nema veze.
Znala sam da tako treba.
Shvatila sam da sahrane nisu za umrle.
Sahrane su za žive.
Hej, je l' ti treba društvo?
Ne, dobro sam.
Samo ću malo da se provozam.
Volim te.
Divno si govorila.
Vidimo se uskoro. Vozi bezbedno.
Dobro.
Mogu li?
Svaka ćelija je iz ćelije.
Tvoj dečko Voters i ja smo se dopisivali pred njegovu smrt.
Znači sad čitate pisma obožavatelja?
Ne bih ga baš nazvao obožavateljem.
Prezirao me je.
Ali bio je prilično uporan da dođem na sahranu
i da ti kažem šta se desilo sa Aninom majkom,
tako da, evo me.
A evo i tvog odgovora: "Omnis cellula e cellula."
"Život rađa život."
Stvarno nisam raspoložena.
Ne želiš objašnjenje?
Ne, ne želim.
Hvala u svakom slučaju. Divan život vam želim.
Podsećaš me na nju.
Mnogo ljudi podsećam na mnogo ljudi.
Moja ćerka je imala osam godina.
Predivno je patila toliko dugo.
Imala je leukemiju kao Ana?
Baš kao Ana.
Žao mi je zbog vašeg gubitka.
I meni je žao zbog tvog. I žao mi je što sam vam upropastio put.
Niste nam upropastili put.
Put nam je bio fenomenalan.
Da li si upoznata sa "Problemom vagona"?
Postoji jedan misaoni eksperiment na polju etike,
pod nazivom "Problem vagona".
Filipa Fut je bila engleski filozof...
O, Bože.
Hejzel, pokušavam nešto da ti objasnim.
-Pokušavam da ti dam ono što si tražila. -Nije tačno!
Vi ste pijanica i propalica
i hoću da smesta izađete iz kola,
pa da na miru odem kući, da budem sama i da tugujem!
Ovo ćeš želeti da pročitaš.
Ne želim ništa da čitam. Hoćete li da izađete već jednom?
-Molim vas izađite. -Dobro.
Mogu li da uđem?
Mnogo mi je žao.
Da.
Bila je privilegija, zar ne?
Voleti ga?
Tako možeš da naslutiš šta mi osećamo prema tebi.
Hejzel?
Došao ti je drug.
Misliš li da ga je bolelo?
Dugo se borio za vazduh
dok na kraju nije izgubio svest.
Sigurno nije bilo sjajno.
Umiranje je grozno.
Gas te je stvarno voleo, znaš?
Znam.
Smarao je o tome neprekidno.
Da.
Bilo je iritantno. Toliko je pričao o tebi.
Meni to nije bilo iritantno.
Znam. Znam da tebi nije.
Jesi li dobila ono pismo od tvog prijatelja pisca?
On mi nije prijatelj.
Otkud znaš za to?
Pa, pričao sam s njim na groblju
i rekao je da je došao čak ovamo da bi tebi dao to pismo.
Ma, to me više ne interesuje.
Ne zanima me više da pročitam nijednu reč koju je taj kreten napisao.
Ne, nije ga on napisao. Gas je.
Molim?
Gas je, očigledno, nešto napisao pa je to poslao Van Hautenu.
O, Bože.
G. Van Hautene, ja sam dobar čovek, ali nula od pisca.
Vi ste nula od čoveka, ali ste dobar pisac.
Bili bismo dobar tandem.
Ne želim da vam tražim nikakve usluge,
ali ako imate vremena, a video sam da ga imate napretek,
molim vas da mi sredite ovo.
To je nekrolog za Hejzel.
Zamolila me da ga napišem i ja se trudim.
Samo... Treba ga malo stilizovati.
Radi se o tome da svi želimo da budemo upamćeni.
Ali Hejzel je drugačija.
Ona zna istinu.
Nije želela da joj se dive milioni. Želela je samo jednog.
To je i dobila.
Nije osetila ljubav mnogih, ali je osetila pravu ljubav.
Zar to nije više od onoga što većina nas dobije?
Kad je Hejzel bila bolesna, znao sam da umirem,
ali nisam želeo da kažem.
Ležala je na intenzivnoj, a ja sam se ušunjao na 10 minuta
i sedeo sam pored nje dok me nisu uhvatili.
Oči su joj bile zatvorene, a koža bleda.
Ali su ruke i dalje bile njene.
Tople još uvek, a nokti namazani tamnoplavom bojom,
i ja sam je samo tako držao za ruke.
Pokušavao sam da zamislim svet u kome nema nas...
Kakav bi to bezvredan svet bio.
Prelepa je.
Ne možeš je se nagledati.
Nikad ne brineš da li je pametnija od tebe,
jer znaš da jeste.
Duhovita je bez trunke zlobe.
Volim je.
Bože, koliko je volim.
Toliko sam srećan što je volim, Van Hautene.
Ne možeš da biraš da li ćeš biti povređen na ovom svetu,
ali možeš da odlučiš ko će te povrediti.
Ja svoje izbore volim.
Nadam se da i ona voli svoje.
Okej, Hejzel Grejs?
Okej.
Prevod i adaptacija: Marina Jakovljević