‫אני מאמינה שאנחנו יכולים לבחור‬ ‫באיזו דרך לספר סיפורים עצובים.
‫מצד אחד, אפשר להמתיק אותם.
‫כמו בסרטים וברומנים...
‫כשאנשים יפים‬ ‫מפיקים לקחים יפים...
‫ואין שום דבר שהוא עד כדי כך הרוס‬ ‫שאי אפשר לתקן אותו...
‫עם התנצלות ושיר‬ ‫של פיטר גבריאל.
‫אני מעדיפה את הגירסה הזאת,‬ ‫כמו כל הבנות, תאמינו לי.
‫זאת פשוט לא האמת.
‫זאת האמת.
‫צר לי.
‫אשמת הכוכבים
‫בסוף החורף‬ ‫של שנתי ה-17...
‫אמא שלי החליטה שאני בדיכאון.
‫היא אוכלת כמו ציפור,‬ ‫היא בקושי יוצאת מהבית.
‫אני לא בדיכאון, אמא.
‫היא קוראת שוב ושוב‬ ‫את אותו ספר.
‫היא בדיכאון.
‫אני לא בדיכאון.
‫בספרי הדרכה ובאינטרנט, דיכאון‬ ‫הוא תמיד תופעת לוואי של סרטן.
‫דיכאון הוא לא תופעת לוואי של סרטן.
‫הוא תופעת לוואי של מצב סופני.
‫וזה מה שקרה לי.
‫חולי מפואר
‫את הכאב צריך להרגיש.
‫אולי אני אעביר אותך ל"זולופט".
‫או "לקסאפרו".
‫ופעמיים ביום במקום פעם אחת.
‫למה להסתפק בזה?
‫תלכי על זה בגדול.
‫אני ממש קית' ריצ'ארדס‬ ‫של הילדים המסורטנים.
‫הלכת לקבוצת התמיכה שהמלצתי לך?
‫כן, זה לא הקטע שלי.
‫קבוצות תמיכה יכולות להיות‬ ‫דרך נהדרת לתקשר עם אנשים ש...
‫ש...מה?
‫...עוברים אותו מסע.
‫"מסע"? את רצינית?
‫תני לזה הזדמנות.
‫מי יודע,‬ ‫אולי תגיעי לתובנות.
‫בסדר.
‫אתם מוכנים?
‫התכנסנו כאן היום...
‫בתוך הלב של ישו,‬ ‫מילולית.
‫אנחנו פה עם ישו הנוצרי.
‫מי רוצה לשתף את הקבוצה‬ ‫בסיפור שלו?
‫אני אנג'ל.‬ ‫יש לי לוקמיה מיילואידית אקוטית.
‫סיד.‬ ‫לוקמיה לימפובלסטית אקוטית.
‫היי, אני פי.ג'יי.‬ ‫יש לי נוירובלסטומה.
‫אני פטריק.‬ ‫אשכים.
‫אחסוך לכם את הפרטים‬ ‫הזוועתיים על סרטן הביצים של פטריק.
‫בעיקרון, גילו לו את זה בביצים...
‫חתכו את הרוב, והוא כמעט מת,‬ ‫אבל הוא לא מת.
‫ועכשיו הוא פה,‬ ‫גרוש, בלי חברים...
‫...ישן על הספה אצל הוריו...
‫מנצל את העבר הסרטני המדהים שלו‬ ‫בלב של ישו.
‫מילולית.
‫שנראה שיום אחד,‬ ‫אם יהיה לנו מזל...
‫נוכל להיות בדיוק כמוהו.
‫מי הבא?
‫הייזל?
‫אני הייזל.
‫בלוטת התריס, במקור...
‫אבל עכשיו עם קבוצה מרשימה ביותר‬ ‫של גרורות בריאות.
‫ואיך את מרגישה?
‫אתה מתכוון, חוץ מהסרטן הסופני?
‫נראה לי שבסדר.
‫אנחנו פה בשבילך, הייזל.
‫אולי אני אנגן שיר נוסף?
‫ישו הוא חברנו‬ ‫והוא יהיה איתנו עד קיצנו
‫ישו
‫היי, מתוקה.
‫אז...היה מדהים?
‫"כן, אמא, היה מדהים!"
‫וככה נראו החיים שלי.
‫תכניות ריאליטי.
‫ביקורים אצל הרופא.
‫שמונה תרופות מרשם,‬ ‫שלוש פעמים ביום.
‫אבל, הכי, הכי, הכי גרוע...
‫קבוצת תמיכה.
‫אתם לא יכולים להכריח אותי.‬ ‫-ודאי שכן.
‫אנחנו ההורים שלך.
‫נו, באמת, דיברנו על זה.‬ ‫את צריכה את זה.
‫את צריכה שיהיו לך חברים,‬ ‫ולהיות נערה מתבגרת.
‫אם את רוצה שאני אהיה מתבגרת נורמלית‬ ‫אל תשלחי אותי לקבוצת תמיכה.
‫תשיגי לי תעודת זהות מזוייפת‬ ‫כדי שאני אוכל ללכת למועדונים...
‫ולשתות ג'ין ו-וודקה ולקחת חשיש.
‫חשיש לא "לוקחים".
‫וזה מהדברים שהייתי יודעת‬ ‫אם היתה לי תעודת זהות מזוייפת.
‫את מוכנה בבקשה‬ ‫להיכנס לאוטו?
‫אז הלכתי.
‫לא כי רציתי ללכת,‬ ‫או כי חשבתי שזה יעזור לי...
‫אלא מאותה סיבה‬ ‫שאני עושה היום כל דבר.
‫לשמח את ההורים שלי.
‫אני לא מבינה למה אני לא יכולה‬ ‫לנהוג לשם בעצמי.
‫זה לא שאת תעשי משהו.‬ ‫שוב רק תשבי פה ותחכי.
‫ודאי שלא.
‫לא, יש לי מה לעשות.‬ ‫יש לי סידורים.
‫כן.
‫אני אוהבת אותך.
‫גם אני אוהבת אותך.
‫תהני.
‫הדבר היחיד שיותר גרוע‬ ‫מלחטוף סרטן סופני...
‫זה שהבת שלך‬ ‫חוטפת סרטן סופני.
‫היי!
‫תכירי חברים.
‫מצטערת.
‫אני אעלה במדרגות.‬ ‫-אין בעיה.
‫תודה.
‫מצטערת.
‫אני אשם.
‫אני מצטערת.
‫אז מי רוצה להתחיל?
‫מישהו רוצה להתחיל?‬ ‫מי רוצה להתניע אותנו?
‫קדימה.
‫אני בת'. יש לי סרטן רקמות.
‫היה שבוע בסדר.
‫אייזיק, אני יודע שמחכים לך‬ ‫אתגרים לא פשוטים.
‫אתה רוצה לשתף את הקבוצה?‬ ‫או אולי החברה שלידך?
‫לא, אני אשתף.
‫היי, חבר'ה.
‫היי, אני אייזיק.
‫יש לי גידול ברשתית.
‫עברתי ניתוח בעין אחת‬ ‫כשהייתי יותר צעיר...
‫כך שזאת עין מזכוכית.
‫ועכשיו אני צריך לעבור עוד ניתוח,
‫להוציא את העין השניה שלי.
‫אז אחרי הניתוח הזה,‬ ‫אני פשוט אהיה עיוור.
‫אבל יש לי מזל, כי יש לי‬ ‫חברה כוסית יפהפהיה,
‫שאני ממש לא ברמה שלה, מוניקה.
‫ויש לי חברים נהדרים כמו‬ ‫אוגאסטוס ווטרס, שעוזרים לי.
‫אז זה מה שקורה. תודה.
‫אנחנו פה בשבילך, אייזיק.
‫תודה.
‫תורך, גאס.
‫כן, בטח.
‫אני אוגאסטוס ווטרס.
‫אני בן 18...
‫היתה לי נגיעה סרטנית קלה בעצמות‬ ‫לפני חצי שנה בערך.
‫וכתוצאה מזה,‬ ‫איבדתי את המתוקה הזאת.
‫ועכשיו אני חצי סייבורג,‬ ‫שזה מהמם.
‫אבל האמת שאני פה‬ ‫רק לבקשתו של אייזיק.
‫ואיך אתה מרגיש, גאס?
‫מעולה, כן.
‫אני על רכבת-הרים‬ ‫שרק עולה ועולה, ידידי.
‫אולי היית רוצה לשתף את הקבוצה‬ ‫בפחדים שלך?
‫הפחדים שלי?
‫לשקוע לתהום הנשייה.
‫תהום הנשייה?
‫כן.
‫אני מתכוון לחיות‬ ‫חיים יוצאים מגדר הרגיל.
‫שיזכרו אותי.
‫אז אפשר לומר שאולי הפחד שלי‬ ‫שזה לא יקרה.
‫מישהו בקבוצה רוצה להגיב לזה?
‫הייזל?
‫לא צפוי.
‫אני רק רוצה להגיד שיגיע הרגע‬ ‫שכולנו נמות.
‫היה עידן לפני האנושות,‬ ‫ויהיה עידן אחריה.
‫זה יכול להיות מחר,‬ ‫זה יכול להיות מיליון שנה מעכשיו.
‫וכשזה יקרה,‬ ‫לא ישאר אף אחד...
‫שיזכור את קליאופטרה,‬ ‫או את מוחמד עלי או את מוצרט...
‫ובטח שלא אותנו.
‫השקיעה אל תהום הנשייה‬ ‫היא בלתי נמנעת.
‫ואם זה מפחיד אותך,‬ ‫אז אני מציעה שתתעלם מזה.
‫אלוהים יודע שזה מה שכולם עושים.
‫כן, זאת היתה עצה טובה.
‫ואני אוהב את כל זה‬ ‫כי ממש נחמד לשמוע את כולם...
‫תמיד.‬ ‫-תמיד.
‫"מילולית."
‫חשבתי שהיינו במרתף של כנסייה...
‫אבל מסתבר שהיינו‬ ‫בתוך הלב המילולי של ישו.
‫כן.
‫איך קוראים לך?
‫הייזל.
‫לא, מה השם המלא שלך?
‫הייזל גרייס לנקסטר.
‫מה?
‫לא אמרתי כלום.
‫למה אתה מסתכל עלי ככה?
‫כי את יפהפיה.
‫אוי, אלוהים.
‫אני נהנה להסתכל‬ ‫על אנשים יפים.
‫החלטתי לפני הרבה זמן,
‫לא למנוע מעצמי‬ ‫את התענוגות הקיומיים הפשוטים.
‫בעיקר, כפי שציינת בחוכמה רבה,‬ ‫שכולנו נמות די בקרוב.
‫אוקיי, נהדר.‬ ‫אבל אני לא יפהפיה.
‫היי, גאס.‬ ‫-היי, ליסה.
‫אני אוהב שאת אומרת ראשונה.‬ ‫-אני אוהבת שאתה אומר ראשון.
‫אוקיי.
‫תמיד.
‫מה זה ה"תמיד" הזה?
‫"תמיד", זה כאילו הקטע שלהם.
‫הם "תמיד" יאהבו אחד את השני,‬ ‫וכאלה.
‫הם בטח סימסו אחד לשני "תמיד"‬ ‫משהו כמו 14 מיליון פעם השנה.
‫הוא בטוח מכאיב לה בציצי.
‫בואי נלך לראות סרט.
‫מה?
‫אני פנויה בהמשך השבוע...
‫לא, עכשיו.
‫יכול להיות שאתה רוצח סידרתי.
‫האפשרות הזאת תמיד קיימת.
‫קדימה, הייזל גרייס.‬ ‫קחי סיכון.
‫אני לא- -
‫באמת?
‫זה מגעיל.
‫מה?
‫מה, נראה לך שזה מגניב או משהו?
‫הרסת הכל.
‫הכל?‬ ‫-כן, הכל!
‫אוי, לא.
‫ודווקא ממש הלך לך.
‫אלוהים! תמיד יש "המרטיה", נכון?
‫ושלך, שלמרות שיש לך סרטן מזורגג...
‫אין לך בעיה לתת כסף לתאגיד...
‫בשביל הסיכוי שתחטוף עוד סרטן.
‫תאמין לי שזה על הפנים‬ ‫כשאי אפשר לנשום!
‫ממש על הפנים.
‫"המרטיה"?
‫זה פגם גורלי.
‫טעות- -
‫הייזל גרייס, הן לא ממש מזיקות‬ ‫אלא אם מדליקים אותן.
‫בחיים לא הדלקתי סיגריה.
‫זאת מטאפורה.
‫אתה שם את הדבר שהורג‬ ‫בין השיניים שלך...
‫אבל אתה לא נותן לו את הכוח‬ ‫להרוג אותך.
‫מטאפורה.
‫היי, מותק.‬ ‫זמן ל"טופ מודל הבאה"?
‫לא.
‫יש לי תכניות עם אוגאסטוס ווטרס.
‫אוי, אלוהים.
‫כן, נכשלתי כמה פעמים בטסט.
‫לא יכול להיות.
‫האמת שבטסט הרביעי‬ ‫נהגתי ככה.
‫ובסוף הטסט...
‫הבוחנת מסתכלת עלי ואומרת...
‫"הנהיגה שלך אמנם לא נעימה,‬ ‫אבל טכנית היא לא מסוכנת."
‫צ'ופר סרטן.
‫לגמרי צ'ופר סרטן.
‫אז תספרי על עצמך.
‫הייתי בת 13 כשגילו את זה.
‫די התסריט הגרוע ביותר.
‫בלוטת התריס, שלב 4.
‫לא היה להם הרבה מה לעשות.
‫מה שכמובן לא עצר אותם.
‫ניתוח.
‫הקרנות.
‫כימו.
‫עוד הקרנות.
‫והכל עבד לתקופה מסויימת.
‫אבל אז זה הפסיק לעבוד.
‫ואז יום אחד, הריאות שלי‬ ‫התחילו להתמלא מים.
‫אחות!
‫אנחנו צריכים פה מייד אחות!
‫לא יכולתי לנשום.‬ ‫אף אחד לא הצליח להשתלט על זה.
‫את יכולה להרפות, מתוקה.
‫אל תפחדי.
‫זה היה צריך להיות הסוף.
‫אוי, אלוהים.
‫ואז קרה משהו מוזר.‬ ‫האנטיביוטיקה נכנסה לפעולה.
‫שאבו לי את הנוזלים מהריאות.‬ ‫התחזקתי קצת.
‫ולפני שהספקתי למצמץ,‬ ‫מצאתי את עצמי בטיפול ניסויי.
‫מאלה שידועים בחוסר היעילות שלהם‬ ‫ברחבי הרפובליקה של סרטנובניה.
‫קוראים לזה "פלנקסיפור".
‫ב-70% מהמטופלים זה לא עבד...
‫אבל מסיבה כלשהי,‬ ‫אצלי זה עבד.
‫אז הם קראו לזה "נס".
‫ברור שהריאות שלי עדיין‬ ‫גרועות בלהיות ריאות...
‫אבל תאורטית,‬ ‫הן יכולות להמשיך ככה...
‫לא יודעת, די הרבה זמן אולי.
‫אז חזרת לבית ספר?
‫עשיתי תעודת בגרות, ועכשיו‬ ‫אני רשומה לכמה קורסים בקולג'.
‫וואו! סטודנטית בקולג'!
‫זה באמת מסביר‬ ‫את הילת האנינות שלך.
‫תיזהר!
‫אופס.
‫ברוכה הבאה למעוני הצנוע.
‫הוריי קוראים לזה‬ ‫"עידודים".
‫אם אתה רוצה את הקשת‬ ‫תצטרך להתמודד עם הגשם
‫אנחנו אוהבים שאתה פה
‫אל תשאלי.
‫היי, חבר'ה!
‫היי!‬ ‫-אוגאסטוס, היי.
‫חברה חדשה?
‫כן. זאת הייזל גרייס.
‫היי. רק הייזל.
‫אז מה נשמע, "רק הייזל"?
‫היי, הייזל, נעים מאד.
‫כן, אנחנו יורדים למטה. ביי.
‫שמחתי להכיר אתכם.‬ ‫-שמחנו להכיר אותך.
‫זהו זה.
‫העולם של אוגאסטו.
‫זה החדר שלי.
‫וואו.
‫אוסף מרשים.
‫כן, שיחקתי כדורסל.
‫אכפת לך שאני אשב?
‫לא. תרגישי בבית.
‫ביתי, ביתך.
‫אני מצטערת, המדרגות...
‫...והעמידה.
‫כן, אני מבין.
‫ברצינות, את בסדר?
‫כן, כן.
‫טוב. מה הסיפור שלך?
‫סיפרתי לך כבר.
‫אובחנתי בגיל 13- -
‫לא, לא, לא.‬ ‫לא סיפור הסרטן, הסיפור האמיתי שלך.
‫תחומי העניין שלך, תחביבים, תשוקות,‬ ‫הקבעונות המשונים שלך.
‫"קבעונות משונים"?
‫תחשבי על משהו.‬ ‫הדבר הראשון שקופץ לך בראש.
‫משהו שאת אוהבת.
‫"מכאוב מלכותי".
‫אוקיי. מה זה?
‫זה רומן.
‫הרומן שאני הכי אוהבת.
‫שנייה, יש בו זומבים?
‫זומבים? לא!
‫פלוגות סער של האימפריה?
‫לא, זה לא ספר מהסוג הזה.
‫אז על מה זה?
‫סרטן.
‫זה על סרטן?
‫אבל לא ככה.‬ ‫תסמוך עלי, ספר מדהים.
‫הסופר,‬ ‫קוראים לו פיטר ואן האוטן.
‫הוא הבנאדם היחיד‬ ‫שנתקלתי בו אי פעם ש...
‫א: מבין מה זה שאתה הולך למות...
‫אבל, ב: לא מת בעצמו.
‫אוקיי.
‫אני אקרא את הספר המחריד הזה‬ ‫עם השם המשעמם הזה...
‫שאין בו לא זומבים‬ ‫ולא פלוגות סער.
‫ובתמורה...
‫...את תקראי את זה.
‫עיבוד עוכר שלווה אבל מבריק‬ ‫של משחק הווידיאו שאני הכי אוהב.
‫"מרידת המורדים".
‫כן, אל תצחקי. זה מדהים.
‫זה על כבוד והקרבה‬ ‫ואומץ לב וגבורה.
‫ועל השלמה עם גורלך‬ ‫והשארת חותם בעולם.
‫תודה.
‫חכי, הידים שלך כל כך קרות.
‫זה לא שהן קרות,‬ ‫הן פשוט בתת-חימצון.
‫הייזל גרייס?
‫אני אוהב שאת מדברת איתי רפואית.
‫ספר שונה.
‫הוא נתן לך את זה?
‫כשאת אומרת "את זה",‬ ‫את מתכוונת להרפס?
‫וואו.
‫בדיוק.
‫חלום של כל אמא.
‫התראה למשתמש
‫היי, אל תדאגי.
‫אוי, אלוהים, אמא,‬ ‫אני לא דואגת.
‫זה לא ממש חשוב.
‫כן.
‫סתם בילינו קצת ביחד. זה לא שאני כאילו‬ ‫מחכה שהוא יתקשר אלי.
‫זה מה שזה...?‬ ‫-כן.
‫כי חשבתי שזה פלפלונים.
‫היום הוא יום הגוג'י ברי‬ ‫הבינלאומי בסין.
‫נהדר, לא?
‫אני אוהב את הצבע.
‫תגידי לי שבספר שנתת לי‬ ‫חסרים 10 העמודים האחרונים או משהו.
‫טעימים, נכון?
‫אז הם אוכלים הרבה גוג'י ברי‬ ‫ביום הגוג'י ברי?
‫תגידי לי שלא הגעתי לסוף הספר!
‫עשיתי משהו עם הקינוח...
‫להמשיך עם מוטיב הגוג'י ברי.
‫כי הם נוגדי חימצון מדהימים.
‫ספר לא יכול להיגמר באמצע משפט!
‫מה זה הטרוף הזה בשם אלוהים!‬ ‫אהההה!!
‫מאד טעים לי.
‫נעשה את זה כל שנה.
‫כל שנה.‬ ‫-נעשה את זה כל שנה.
‫אני יודעת.
‫זה באמת ממש טעים לי.
‫חמודה, את רוצה ללכת?
‫מה?
‫הייזל גרייס.
‫ברוך הבא לעינוי המתוק‬ ‫שבקריאת "מכאוב מלכותי".
‫"אבל עכשיו אני מפר את כל הכללים!"
‫אתה בסדר?
‫"ועכשיו אני מפר את כל הכללים"
‫אני? כן, נהדר.
‫אני, לעומת זאת, עם אייזיק, ו...
‫אייזיק, הייזל מקבוצת התמיכה‬ ‫משפרת את המצב או מחמירה אותו?
‫"ביזבזתי את כל זמני"‬ ‫-אייזיק, תתרכז בי.
‫"ביזבזתי את כל זמני"
‫כמה מהר את יכולה להגיע הנה?
‫נהדר. הדלת פתוחה.
‫אני חייב לסגור.
‫הייזל.
‫אייזיק, הייזל גרייס‬ ‫מקבוצת התמיכה פה.
‫היי.‬ ‫-היי.
‫תזכורת עדינה...
‫אייזיק באמצע התקף פסיכוטי.
‫את נראית ממש יפה, דרך אגב.
‫אני אוהב את הצבע הזה עלייך.
‫תודה.
‫אייזיק.
‫אייזיק, הייזל פה.
‫היי, אייזיק.
‫היי, הייזל.
‫מה שלומך?
‫שלומי בסדר.
‫מסתבר שסיפור אייזיק ומוניקה‬ ‫כבר לא צריך להעסיק אותנו.
‫אייזיק, אני כל כך מצטערת.‬ ‫אתה רוצה לדבר על זה?
‫לא, אני רק רוצה לבכות‬ ‫ולשחק משחקי וידיאו.
‫בכל זאת, לא יזיק אם תדברי איתו...
‫אם יש לך‬ ‫דברי חכמה נשיים כלשהם.
‫האמת שלדעתי התגובה שלו‬ ‫לגמרי הולמת.
‫"את הכאב צריך להרגיש".
‫אתה מצטט מהספר שלי.
‫היא אמרה שהיא רוצה להיפרד ממני‬ ‫לפני הניתוח...
‫כי היא לא עומדת בזה.
‫אני הולך לאבד את הראיה שלי,‬ ‫והיא לא עומדת בזה.
‫אמרתי לה כל הזמן "תמיד".‬ ‫כאילו, "תמיד".
‫והיא כל הזמן נכנסה לי לדברים‬ ‫ולא אמרה לי את זה בחזרה ו...
‫זה היה כאילו אני כבר מת.
‫לפעמים...
‫אנשים לא מבינים מה הם מבטיחים‬ ‫כשהם מבטיחים.
‫אני יודע, אבל...
‫אני מרגיש כזה לוזר.‬ ‫השרשרת שלה עדיין על הצוואר שלי.
‫תוריד אותה.
‫אחי, תוריד אותה.
‫כן.
‫כן, ככה, גבר. בדיוק.
‫אני רק רוצה לבעוט במשהו.
‫לא בזה, לא בזה.
‫תכה בזה.‬ ‫-אני מצטער.
‫אני כבר כמה ימים‬ ‫מתכוון להתקשר אלייך...
‫אבל חיכיתי למחשבה מגובשת‬ ‫על "מכאוב מלכותי".
‫רק שנייה.
‫אייזיק.
‫כריות לא נשברות.
‫אתה צריך לשבור משהו.
‫תנסה את זה.
‫הגביע?‬ ‫-כן.
‫אתה בטוח?
‫חיפשתי דרך להגיד לאבא שלי‬ ‫שאני די שונא כדורסל.
‫לך על זה!
‫תמיד!
‫"מכאוב מלכותי".
‫כן. אני כל כך שמחה‬ ‫שאהבת את זה.
‫כן, אהבתי. אבל הסוף.
‫אני יודעת.‬ ‫הוא די פתאומי.
‫"די פתאומי"? את צוחקת עלי?‬ ‫זה מרושע!
‫כאילו, אני מבין שהיא מתה...
‫אבל יש חוזה לא כתוב‬ ‫בין הסופר ל- -
‫גאס?‬ ‫-כן?
‫זה בסדר?‬ ‫-ברור.
‫בין הסופר לקורא.
‫ואני מרגיש שלסיים את הספר שלך‬ ‫באמצע משפט...
‫זאת הפרה של החוזה הזה,‬ ‫את לא חושבת?
‫אוקיי, כן.‬ ‫אני מבינה למה אתה מתכוון...
‫אבל בשיא הכנות,‬ ‫בעיניי זה פשוט כל כך אמיתי.
‫אתה פשוט מת באמצע החיים.
‫אתה מת באמצע המשפט.
‫ואני לא יודעת...
‫אבל ממש הייתי רוצה לדעת‬ ‫מה קורה לכולם אחרי שאנה מתה.
‫למשל אמא של אנה.
‫כן, ואיש הצבעונים ההולנדי.
‫וסיזיפוס האוגר.
‫כן!
‫ניסית ליצור קשר‬ ‫עם פיטר ואן האוטן הזה?
‫כתבתי לו כל כך הרבה מכתבים,‬ ‫אבל לא ענה.
‫מסתבר שהוא עבר לאמסטרדם‬ ‫והוא מתבודד, ו...
‫חבל.
‫כן.
‫אייזיק...
‫אתה מרגיש יותר טוב, אחי?
‫זה הקטע עם כאב.
‫הוא דורש שירגישו אותו.
‫אני אעזור לך לנקות את זה.
‫הייזל גרייס.
‫אוגאסטוס ווטרס.
‫אני לא יכול להפסיק לחשוב‬ ‫על הספר הארור הזה.
‫על-לא-דבר.
‫אבל בכל זאת, אנחנו צריכים‬ ‫סגירת מעגל, את לא חושבת?
‫זה בדיוק מה שביקשתי‬ ‫מוואן האוטן במכתבים שלי.
‫אבל הוא לא ענה.
‫לא.
‫"מר ווטרס היקר.
‫"אני כותב כדי להודות לך‬ ‫על התכתובת האלקטרונית שלך.
‫"אני מודה לכל אחד‬ ‫שטורח להתפנות...
‫"כדי לקרוא את הספר שלי."
‫אוגאסטוס?
‫כן?
‫מה אתה עושה?
‫יכול להיות שמצאתי...
‫את העוזרת האישית של ואן האוטן,‬ ‫ושלחתי לה מייל.
‫אוגאסטוס!
‫ויכול להיות שהיא שלחה‬ ‫את המייל הזה לוואן האוטן.
‫להמשיך?
‫אוי, אלוהים.‬ ‫כן, תמשיך, תמשיך, תמשיך!
‫"אני אסיר תודה לך, אדוני."
‫הייזל גרייס,‬ ‫הוא קרא לי "אדוני".
‫אוגאסטוס, תמשיך לקרוא,‬ ‫תמשיך לקרוא!
‫"גם על המלים הטובות‬ ‫שכתבת על 'מכאוב מלכותי'...
‫"ועל כך שהקדשת את זמנך...
‫"לומר לי על כי לספר,‬ ‫וכאן אני מצטט אותך ישירות...
‫"היתה משמעות רבה‬ ‫לך ולחברתך הייזל גרייס."
‫לא נכון! לא נכון!
‫לא נכון, לא נכון!
‫בטח שנכון.
‫"במענה לשאלתך, לא, לא כתבתי‬ ‫שום דבר נוסף וגם לא אכתוב.
‫"לתחושתי, לא תצמח כל תועלת,
‫"מהמשך שיתוף מחשבותיי עם קוראיי.
‫"אני מודה לך, על כל פנים...
‫"על האימייל הנדיב שלך.
‫"שלך, ברוב כנות,‬ ‫פיטר ואן האוטן."
‫אז, כן, זה קרה.
‫אוי, אלוהים.
‫ניסיתי להגיד לך‬ ‫שאני די מדהים.
‫אתה חושב שאני...
‫תבדקי באינבוקס שלך.
‫אוי, אלוהים.
‫אוי, אלוהים, אוגאסטוס.
‫אני מתחרפנת. אני ממש מתחרפנת.
‫"מר פיטר ואן האוטן היקר,‬ ‫שמי הייזל גרייס לנקסטר.
‫"ידידי, אוגאסטוס ווטרס...
‫"שקרא את הספר שלך בהמלצתי...
‫"קיבל ממך אימייל זה עתה.
‫"אני מקווה שאין לך התנגדות לכך‬ ‫שהוא שיתף אותי באימייל שלך.
‫"תהיתי אם תסכים לענות‬ ‫על כמה שאלות שלי...
‫"לגבי כל מה שקרה‬ ‫אחרי שהספר נגמר.
‫בעיקר השאלות הבאות:
‫"האם אמא של אנה‬ ‫התחתנה עם איש הצבעונים ההולנדי?
‫"והאם איש הצבעונים ההולנדי‬ ‫זומם משהו...
‫"או שפשוט לא מבינים אותו?
‫"ושאלה אחרונה, קיוויתי לפרטים‬ ‫על סיזיפוס האוגר.
‫"השאלות האלו רדפו אותי שנים...
‫"ואני לא יודעת כמה זמן נשאר לי‬ ‫לקבל עליהן תשובות.
‫"אני יודעת שלא מדובר‬ ‫בסוגיות ספרותיות חשובות...
‫"ושהספר שלך מלא‬ ‫סוגיות ספרותיות חשובות...
‫"אבל ממש הייתי רוצה לדעת.
‫"וכמובן, אם תחליט אי פעם‬ ‫לכתוב עוד משהו...
‫"אני אשמח לקרוא את זה.
‫"במלוא הכנות,‬ ‫גם את רשימות המכולת שלך הייתי קוראת.
‫"שלך בהערצה רבה,‬ ‫הייזל גרייס לנקסטר."
‫לא רע.
‫אתה חושב?
‫כן, זאת אומרת,‬ ‫קצת פלצני...
‫אבל מצד שני, ואן האוטן משתמש במלים‬ ‫כמו "שנוי במחלוקת" ו"בכחנליה", אז...
‫נראה לי שהוא יאהב את זה.
‫עכשיו באמת 1:00 בלילה?
‫באמת?
‫כן, מסתבר שכן.
‫נראה לי שאני צריכה ללכת לישון.
‫אוקיי.
‫אולי "אוקיי"‬ ‫יהיה ה"תמיד" שלנו.
‫אוקיי.
‫אוי, אלוהים.
‫"גברת לנקסטר היקרה...
‫"לא אוכל לענות על שאלותייך,‬ ‫לפחות לא בכתב...
‫"כי זה ייחשב לספר המשך...
‫"שאת עשויה להוציא לאור‬ ‫או לשתף באינטרנט.
‫"לא שאני לא בוטח בך,‬ ‫אבל איך אני יכול לבטוח בך?
‫"אני בקושי מכיר אותך.
‫"אם תגיעי אי פעם לאמסטרדם,‬ ‫בואי לביקור בזמנך הפנוי."
‫מה?
‫"שלך בכנות,‬ ‫פיטר ואן האוטן."
‫אוי, אלוהים!
‫מה זה החיים האלה?
‫הייזל?
‫אמא!‬ ‫-הייזל, מה קרה?
‫אמא, תראי את זה.
‫בואי הנה, בואי הנה.
‫תראי.
‫מה?‬ ‫-כן.
‫פיטר ואן האוטן!
‫תראי מה הוא כתב!
‫"אם תמצאי את עצמך אי פעם‬ ‫באמסטרדם"!
‫אני חייבת לנסוע!
‫זה מדהים.
‫הוא הזמין אותנו לאמסטרדם.‬ ‫אמסטרדם!
‫וואו!
‫אנחנו יכולות לנסוע?
‫נראה לך שאנחנו ממש יכולות לנסוע?
‫כאילו, לאמסטרדם!
‫אני רוצה שיהיה לך‬ ‫כל מה שאת רוצה בעולם.
‫אבל אין לנו כסף לזה.
‫רק להעביר לשם את כל הציוד.
‫איך נעשה את זה?
‫כן, דה. אני מצטערת.
‫היי, אני כל כך מצטערת.
‫זה בסדר.
‫למה שלא תפני ל"קרן המשאלות"?‬ ‫תשתמשי במשאלה שלך.
‫כבר השתמשתי בה לפני הנס.
‫למה השתמשת בה?
‫לא דיסני.
‫הייזל גרייס,‬ ‫את לא נסעת לדיסני וורלד.
‫את לא השתמשת במשאלה האחרונה...‬ ‫-הייתי בת 13.
‫...לנסיעה לדיסני וורלד.
‫ו"אפקוט סנטר".‬ ‫-אוי, אלוהים.
‫האמת שזה היה ממש כיף.
‫זה הדבר הכי עצוב ששמעתי בחיים.‬ ‫-פגשתי את גופי!
‫עכשיו אני ממש במבוכה.‬ ‫-למה אתה במבוכה?
‫אני לא מאמין שאני דלוק על בחורה‬ ‫עם משאלות כאלה קילשאתיות.
‫נורא ואיום.
‫את באה?
‫בכל אמ.אר.איי.‬ ‫הדבר הכי חשוב...
‫...הוא לשכב בלי שום תזוזה.
‫אבל באותו יום,‬ ‫זה היה כמעט בלתי אפשרי.
‫היי, גאס! מה שלומך?
‫היי, גברת לנקסטר.
‫היי. גופיית ריק סמיטס?
‫כן, נכון.‬ ‫-אהבתי את הבחור הזה.
‫אני אוגאסטוס ווטרס.
‫נעים מאד. אני מייקל.
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-היי, גברת לנקסטר.
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-טוב לראותך אותך.
‫היי, הייזל גרייס.
‫היי.
‫מה דעתך לצאת איתי לפיקניק?
‫אני אשמח לצאת איתך לפיקניק.
‫אז נלך?
‫לא. תן לי...
‫אני מריחה כמו בית חולים,‬ ‫אז אני רק אחליף בגדים.
‫אז...
‫גם אתה שרדת סרטן, נכון?
‫כן.
‫לא כרתתי את הבחור הזה‬ ‫סתם בשביל הכיף.
‫למרות שזו שיטה מעולה‬ ‫להורדה במשקל.
‫רגליים זה דבר מאד כבד.
‫ואיך הבריאות שלך עכשיו?
‫נהדרת. נקי מסרטן כבר 14 חודשים.
‫באמת?‬ ‫-כן.
‫פנטסטי.‬ ‫-כן.
‫יש לי הרבה מזל.
‫היי, תקשיב, גאס.
‫אתה חייב להבין שהייזל‬ ‫עדיין מאד חולה.
‫וזה יהיה מצבה‬ ‫עד סוף חייה.
‫והיא תרצה לעמוד בקצב שלך.
‫היא כזאת.‬ ‫אבל האמת היא שהריאות שלה- -
‫מוכן, גאס?
‫כן.
‫טוב. נתראה בקרוב.
‫בסדר.
‫איזה יופי של יום.
‫כן.
‫לכאן אתה לוקח‬ ‫את כל הכיבושים הרומנטיים שלך?
‫כל אחת ואחת מהן.
‫בטח בגלל זה אני עדיין בתול.
‫לא מאמינה שאתה עדיין בתול.
‫באמת?
‫בואי אני אראה לך משהו.
‫את רואה את העיגול הזה?
‫זה עיגול הבתולים.
‫וזה...
‫...בחור בן 18 עם רגל אחת.
‫אז, כן...
‫"עצמות מגניבות"‬ ‫של יופ ואן לישהאוט.
‫הוא נשמע הולנדי.
‫הוא הולנדי.
‫כמו ריק סמיטס.
‫וצבעונים.
‫סנדוויץ'?
‫אני אנחש.
‫גבינה הולנדית ועגבניה.
‫מצטער, העגבניות מקסיקניות.
‫איך אתה מעז!
‫תודי שזה מגניב.
‫מגרש משחקים מעצמות שלד.
‫תחשבי על זה.
‫אתה באמת אוהב סמליות.
‫ואם מדברים על זה,‬ ‫את בטח שואלת את עצמך,
‫למה את יושבת פה ואוכלת‬ ‫סנדוויץ' גבינה ועגבנייה גרוע...
‫ושותה מיץ תפוזים עם בחור‬ ‫בגופיית ריק סמיטס.
‫אכן תהיתי.
‫ובכן, הייזל גרייס,‬ ‫כמו רבים לפנייך...
‫ותקשיבי, אני אומר את זה‬ ‫בשיא החיבה...
‫השתמשת במשאלה שלך בטימטום.
‫אוקיי, סיכמנו את זה.‬ ‫הייתי בת 13.
‫ששש! אני פה באמצע‬ ‫מונולוג חשוב.
‫היית צעירה, מתרשמת מכל דבר...
‫מלאך המוות‬ ‫עמד מולך...
‫וזה הוביל אותך למשאלה חפוזה‬ ‫שלא באמת רצית.
‫אבל איך יכלה הייזל גרייס הקטנה,‬ ‫שמעולם לא קראה את "מכאוב מלכותי",
‫לדעת שהמשאלה האמיתית היחידה שלה‬ ‫היא לבקר את פיטר ואן האוטן...
‫...במקום גלותו באמסטרדם.
‫אבל לא שמרתי אותה, אז...
‫טוב שאני שמרתי את שלי.
‫אז מה שאתה אומר...
‫אני לא הולך לתת לך‬ ‫את המשאלה שלי או משהו.
‫אם זה מה שאת חושבת.
‫אולם...
‫...גם אותי מעניין לפגוש‬ ‫את מר פיטר ואן האוטן הזה...
‫ולא נראה לי הגיוני...
‫לפגוש אותו בלי הבחורה‬ ‫שהכירה לי את הספר...
‫...אני צודק?
‫אז דיברתי עם "קרן המשאלות",‬ ‫והם הולכים על זה.
‫אנחנו נוסעים בתוך חודש.
‫לא.
‫אוי, אלוהים.
‫אוי, אלוהים!
‫אוגאסטוס!
‫תודה!
‫ואז זה קרה.
‫היי.
‫היי.‬ ‫-את בסדר.
‫אז מה קרה?
‫כרגיל.
‫נוזלים בריאות‬ ‫מונעים חימצון.
‫הם הכניסו צינורית.
‫הם ניקזו ליטר וחצי‬ ‫אתמול בלילה.
‫החדשות הטובות הן...
‫אין גידול בנגע.
‫אין לך גידולים חדשים בגוף.
‫כל כך הוקל לנו.
‫זה רק עוד דבר שקרה, הייזל.
‫משהו שאנחנו יכולים‬ ‫לחיות איתו.
‫מר לנקסטר.
‫מה שלומה?
‫יותר טוב.
‫כן, תודה.‬ ‫הרבה, הרבה יותר טוב.
‫הם לא מרשים לי להיכנס.‬ ‫רק למשפחה.
‫כן, אני מצטער.
‫כן, אני מבין.
‫אתה מוכן רק להגיד לה‬ ‫שהייתי פה?
‫כן, בוודאי.‬ ‫בוודאי שאני אגיד לה.
‫אוקיי.
‫גאס, תקשיב,‬ ‫למה שלא תלך הביתה?
‫תנוח קצת.
‫אוקיי.
‫בדרך כלל, הגידולים‬ ‫מפתחים עמידות לטיפול...
‫וזה לא קרה פה...
‫עדיין.
‫מצד שני...
‫יתכן שהתרופה‬ ‫מחמירה את הבצקת.
‫האמת היא...
‫יש מעט מאד אנשים שלקחו "פלנקסיפור"‬ ‫תקופה כל כך ארוכה כמו הייזל.
‫אנחנו לא יודעים‬ ‫מהי ההשפעה המצטברת של התרופה.
‫אנחנו מנסים למנוע התעבות‬ ‫בציפוי הפנימי של תאי הדם...
‫מה שעלול לתרום לפגיעה ניוונית,
‫מעצורים בזרימת הדם...
‫והתפשטות הנגעים שאנחנו‬ ‫כל כך מתאמצים לחסל.
‫אחוז ההישרדות של חולים‬ ‫בגידולים מהסוג הזה...
‫יורד בשיעור כפול‬ ‫ככל שהמצב מתקדם.
‫את יכולה להרפות, מתוקה שלי.
‫אל תפחדי.
‫אוי, אלוהים.
‫אני כבר לא אהיה אמא יותר.
‫יש לי שאלה.
‫כן, הייזל?
‫אני עדיין יכולה לנסוע לאמסטרדם?
‫זה לא יהיה נבון בשלב הזה.
‫למה לא?
‫יש דרך שהנסיעה הזאת‬ ‫תצא לפועל?
‫זה יגביר כמה מהסיכונים.
‫גם נסיעה לקניון.
‫כן, אבל מטוס?
‫אבל יש להם חמצן במטוסים.
‫את בשלב 4.
‫זאת הזדמנות‬ ‫שאולי לא תהיה לי שוב.
‫בחיים.
‫אם הטיפול התרופתי עובד‬ ‫אני לא מבינה למה אני לא יכולה...
‫אולי יש תרחיש כלשהו- -‬ ‫-לא.
‫אני לא מכיר דרך אחרת‬ ‫להגיד את זה, הייזל.
‫את פשוט חולה מדי.
‫אני מצטער.
‫כן, רק שנייה.
‫היי, גאס...שוב.
‫מצטער, היא ישנה.
‫כן. אוקיי.
‫בסדר. ביי-ביי.
‫אני יודעת מה אתה חושב.
‫זה לא הוגן כלפיו.
‫זה לא.
‫הוא לא צריך את זה בחיים שלו.
‫אף אחד לא צריך את זה בחיים שלו.
‫לא שווה את הטירחה.
‫לא, את צודקת.
‫אמא שלך ואני‬ ‫אמרנו בדיוק את אותו דבר.
‫כלומר, אולי זה הרגע‬ ‫לזרוק אותך לרחוב.
‫להשאיר אותך בבית יתומים איפשהו,‬ ‫שתהיי הבעיה שלהם.
‫אני רציני.
‫אנחנו לא אנשים רגשנים.
‫הלו???
‫השתיקה הזו מחרישת אזניים.
‫הייזל גרייס.
‫היי, אוגאסטוס.
‫את בסדר?
‫לא.
‫מה קרה?
‫דברי איתי.
‫אני לא יודעת.
‫הכל.
‫אני רוצה לנסוע לאמסטרדם, גאס.
‫ואני רוצה שוואן האוטן יגיד לנו‬ ‫מה קורה אחרי הספר שלו.
‫אני גם לא ממש רוצה‬ ‫את החיים האלה שלי.
‫זאת אומרת, האמת שזה השמים.‬ ‫השמים מעציבים אותי.
‫ומיתקן הנדנדות הישן הפאתטי הזה...
‫שאבא שלי הרכיב בשבילי‬ ‫כשהייתי קטנה ו...
‫זה פשוט הכל, נראה לי.
‫אני דורש לראות‬ ‫את מיתקן הנדנדות המדמיע הזה.
‫אני מבין אותך.
‫מיתקן נדנדות עצוב ביותר.
‫הייזל גרייס,‬ ‫אני מקווה שברור לך...
‫שאין סיכוי שהנסיונות שלך‬ ‫להתרחק יפחיתו את רגשותיי אלייך.
‫כל המאמצים שלך להרחיק אותי ממך‬ ‫נועדו לכישלון.
‫תקשיב.
‫אתה מוצא חן בעיניי.
‫ואני אוהבת להיות איתך והכל...
‫אבל אני לא יכולה לתת לזה להימשך.
‫למה לא?
‫כי אני לא רוצה להכאיב לך.
‫לא אכפת לי.
‫לא, אתה לא מבין.‬ ‫-אני כן מבין.
‫אתה לא מבין.‬ ‫-אני יודע מה את מנסה להגיד.
‫הייזל, אני אומר שלא אכפת לי.
‫אם לבי יישבר בגללך,‬ ‫זאת תהיה זכות גדולה.
‫גאס, אני רימון יד.
‫יום אחד אני אתפוצץ...
‫ואני אהרוס את כל מי שעל ידי ו...
‫אני לא יודעת,‬ ‫אני מרגישה שזאת האחריות שלי...
‫למזער את כמות הנפגעים.
‫רימון יד.
‫תודה על ההבנה...
‫...רק ידידים
‫אוקיי...
‫אלוהים! די לפלרטט איתי!
‫"הייזל היקרה, נודע לי באמצעות‬ ‫'קרן המשאלות'...
‫"שתגיעי לבקר אותנו ב-4 בחודש‬ ‫עם אוגאסטוס ווטרס ואמך."
‫לידווי וליחנטהארט‬ ‫עוזרת בכירה למר ואן האוטן
‫אמא?
‫כן?
‫אמא!
‫מה קרה?‬ ‫-אני מצטערת.
‫הייתי באמצע אמבטיה.
‫שלחת מייל ל"קרן המשאלות"‬ ‫על ביטול הנסיעה?
‫כי קיבלתי כרגע מייל‬ ‫מהעוזרת של ואן האוטן...
‫והיא חושבת שאנחנו באים.
‫מה?
‫הייתי אמורה לספר לך‬ ‫יחד עם אבא שלך.
‫אמא.
‫אנחנו נוסעים לאמסטרדם.
‫את רצי- -‬ ‫אנחנו נוסעים לאמסטרדם?
‫אנחנו נוסעים לאמסטרדם.
‫פתרנו את כל הבעיות.‬ ‫אנחנו נוסעים.
‫ד"ר מריה, כולם יודעים.
‫אבל רק לשלושה ימים, לא שישה.‬ ‫-אוי, אלוהים.
‫הכל סודר.‬ ‫יש לנו שם אונקולוג בכוננות.
‫הכל. עד כדי כך אנחנו מעולים.
‫אני אוהבת אותך.
‫אני כל כך אוהבת אותך.
‫אני אוהבת אותך.
‫בואי, שבי.‬ ‫-נוסעים לאמסטרדם.
‫נוסעים לאמסטרדם.
‫נוסעים לאמסטרדם.‬ ‫-את יכולה לבוא לדבר איתי.
‫את צריכה להתקשר אל מישהו.
‫תתקשרי אליו!
‫אוקיי, ריאות, תתארגנו על עצמכן,‬ ‫לשבוע אחד.
‫ברור לכן?‬ ‫עוד שבוע אחד.
‫היי גאס,‬ ‫אני מקווה שהדרכון שלך מוכן!!!
‫הכל דבש ווטרס!!!
‫רגע, האוכל.‬ ‫-מה שכחת?
‫הדרכון שלי אצלך?
‫כן, הוא אצלי.
‫כמו שאמרתי ל"קרן המשאלות"...
‫"אני נוסע בסטייל‬ ‫או שאני לא נוסע בכלל."
‫אמא, נוסעים לאמסטרדם!
‫ממש עכשיו,‬ ‫אנחנו נוסעים לאמסטרדם.
‫שלום, לנקסטרים.
‫גאס. היי.‬ ‫טוב לראות אותך.
‫אני אקח את זה, אדוני.
‫גאס, אתה כל כך מקורי!
‫אוקיי, הייזל גרייס?
‫אוקיי!
‫אף פעם לא היית במטוס?
‫לא.
‫זה מרגש.
‫אדוני?
‫אסור לעשן במטוס הזה.
‫או בכל מטוס.
‫אני לא מעשן.
‫כן, זאת רק מטאפורה.
‫הוא שם את הדבר ההורג בפה...
‫אבל הוא לא נותן לו‬ ‫את הכוח להרוג אותו.
‫המטאפורה הזאת‬ ‫אסורה בטיסה של היום.
‫דיילים, היכונו להמראה, בבקשה.
‫תודה.
‫אוקיי?
‫גאס, זאת בדיוק ההרגשה‬ ‫לנסוע באוטו כשאתה נוהג.
‫אוי, אלוהים, אנחנו טסים.
‫אנחנו טסים!
‫תסתכלי למטה!
‫תסתכלי.
‫שום דבר לא נראה ככה‬ ‫בכל ההיסטוריה האנושית!
‫תראי את המכוניות.‬ ‫הן כמו...
‫אתם כל כך חמודים ביחד.
‫אנחנו רק ידידים.
‫היא, אני לא.
‫אוי, וואו!
‫"זוזי ממנה, כלבה!"
‫תראי, הייזל.
‫זה כל כך מטורף.
‫מה?
‫תראו את הזכוכיות הצבעוניות.‬ ‫זה מדהים.
‫אני הולכת לעשות לנו צ'ק אין.
‫כדאי שתתחילי להתלבש...
‫כי הזמינו לכם שולחן לשניים‬ ‫ב"אורנז'י" הערב.
‫וכתוב פה,‬ ‫"תהנו. מר פיטר ואן האוטן."
‫אז בדקתי וזה נשמע מדהים.
‫במדריך כתוב שזאת מסעדה‬ ‫יוקרתית ומאד רומנטית.
‫בדיוק. יוקרתית...
‫אוי, אלוהים.
‫אבל, אוקיי, מה...
‫...תלבשי?
‫זה בשבילי?
‫אוי, אלוהים.‬ ‫שמלה כזאת יפהפיה.
‫אני רק אומרת.
‫את רק אומרת?
‫מה, את אומרת‬ ‫שזה לגמרי בסדר מבחינתך...
‫שהבת המתבגרת שלך מסתובבת לה‬ ‫עם בחור יותר מבוגר ממנה...
‫בעיר שמפורסמת בהפקרות‬ ‫ובזימה שלה, זה לגמרי בסדר מבחינתך?
‫כן, זה בדיוק מה שאני אומרת.
‫גאס!
‫אתה כזה יפה תואר!
‫תודה, גברתי.‬ ‫-וואו.
‫הייזל, גאס פה...
‫והוא נראה מהמם!
‫שמעתי שהמסעדה הזאת מדהימה.
‫וואו.
‫מה?
‫את מרהיבה.
‫תודה.
‫זה המקום.
‫"אורנז'י".‬ ‫כן, זה המקום.
‫כן.
‫השולחן שלכם,‬ ‫מר וגברת ווטרס.
‫תודה.
‫תודה, גאס.
‫בבקשה רבה.
‫השמפניה היא מאיתנו.‬ ‫תהנו.
‫תודה.
‫ערב טוב.
‫אוקיי?
‫אוקיי.
‫זה מדהים.
‫אתם יודעים מה דום פרניון אמר‬ ‫אחרי שהוא המציא את השמפניה?
‫"בואו מהר", הוא אמר.‬ ‫"אני טועם כוכבים."
‫ברוכים הבאים ל"אורנייה".
‫תרצו תפריט,‬ ‫או תעדיפו את המלצת השף?
‫המלצת השף נשמע נפלא.
‫ו... אדוני...
‫יש לי תחושה שנצטרך‬ ‫עוד קצת מזה.
‫הכנסנו את כל הכוכבים לבקבוק הערב,‬ ‫בשבילכם, ידידיי הצעירים.
‫נראה לי שזה בשבילנו.
‫ריזוטו גזרי דרקון לגברת.
‫תודה.
‫ולאדון.
‫תודה.
‫תהנו.
‫אני רוצה שהריזוטו גזרי דרקון הזה‬ ‫יהפוך לבנאדם...
‫שאני אוכל לקחת אותו לווגאס‬ ‫ולהתחתן איתו.
‫אני אוהבת את החליפה שלך.
‫תודה. פעם ראשונה‬ ‫שאני לובש אותה.
‫זאת לא חליפה להלוויות?
‫לא.
‫לא מתקרבת אפילו לרמה.
‫כשרק חליתי...
‫אמרו לי שיש לי סיכוי של 85%‬ ‫להבריא מהסרטן.
‫יופי של סיכוי.
‫אבל זה היה כרוך בשנה של עינויים,‬ ‫לאבד את הרגל שלי...
‫ועדיין נשאר סיכוי של 15%‬ ‫שזה ייכשל.
‫ממש לפני הניתוח שלי...
‫שאלתי את הוריי אם אני יכול‬ ‫לקנות חליפה ממש יפה.
‫אז זאת חליפת המוות שלך.
‫זה נכון.
‫גם לי יש.‬ ‫קניתי ביומולדת 15 שלי.
‫שמלה.
‫אבל זה לא אומר שנראה לי‬ ‫שהייתי לובשת אותה לדייט.
‫אז אנחנו בדייט?
‫היי, תיזהר ממני.
‫אנחנו מר וגברת ווטרס.
‫זה רק בגלל‬ ‫שהיא לא יודעת אנגלית.
‫אם הם ישאלו,‬ ‫זה מה שאנחנו צריכים להיות.
‫אתה זוכר מה אמרת על ווגאס?‬ ‫-כן.
‫נראה לך שאני יכולה להצטרף לדיל?
‫באלוהים?
‫אולי.
‫מה עם מלאכים?
‫לא.
‫בחיים אחרי המוות?
‫לא.
‫טוב, אולי.‬ ‫אני לא יודעת.
‫לא הייתי הולכת על "לא" נחרץ...
‫אבל הייתי רוצה איזו הוכחה.
‫מה איתך?
‫לגמרי.
‫באמת?
‫כלומר, לא בקטע של גן עדן‬ ‫שאתה רוכב כל היום על חדקרן...
‫וגר באחוזה שבנויה מעננים...
‫אבל כן,‬ ‫אני לגמרי מאמין במשהו.
‫כי אחרת...
‫מה הטעם?
‫אולי באמת אין.
‫אני לא מוכן לקבל את זה.
‫אני מאוהב בך.
‫שמעת אותי.
‫אוגאסטוס...
‫אני מאוהב בך.
‫ואני יודע שאהבה‬ ‫היא רק צעקה לחלל הריק...
‫ושאין מנוס מתהום הנשייה.
‫ושגורל כולנו נחרץ...
‫ושיום אחד...
‫כל עמלנו יהפוך לאבק.
‫ואני יודע שהשמש תבלע‬ ‫את כדור הארץ היחיד שיהיה לנו אי פעם.
‫ואני מאוהב בך.
‫אני מצטער.
‫עוד כוכבים?
‫לא, תודה.
‫פשוט נבקש את החשבון.
‫לא, אדוני.
‫מר ואן האוטן‬ ‫שילם על הארוחה שלכם.
‫מה?
‫אני ממש לא מבינה את החולצה הזאת.
‫אבל ואן האוטן יבין.
‫יש משהו כמו 50 איזכורים‬ ‫למגריט ב"מכאוב מלכותי".
‫"זאת לא מקטרת."
‫אבל זאת מקטרת.
‫אבל זאת לא.
‫זה ציור של מקטרת.
‫הבנת?
‫ציור של משהו‬ ‫הוא לא הדבר עצמו.
‫וגם טישרט של ציור של משהו,‬ ‫היא לא הדבר עצמו.
‫היי, את.
‫מתי נהיית כל כך בוגרת?
‫מי מוכן לכמה תשובות?
‫אני!
‫זה המקום.
‫אני כל כך מתרגשת,‬ ‫שאני בקושי נושמת.
‫בניגוד למצבך הטבעי?
‫די איתך.
‫לידוואי?
‫היי!‬ ‫-היי, אני אוגאסטוס.
‫לידוואי.‬ ‫-הייזל.
‫תיכנסו בבקשה.
‫תודה.
‫פיטר! הם הגיעו!
‫מי זה "הם" לעזאזל, לידוואי?
‫אוגאסטוס והייזל...
‫המעריצים הצעירים‬ ‫שהתכתבת איתם.
‫האמריקאים?
‫אתה הזמנת אותם.
‫בבקשה, תיכנסו.
‫את יודעת למה עזבתי‬ ‫את אמריקה, לידוואי.
‫כדי לעולם לא להיתקל יותר‬ ‫באמריקאים.
‫אתה אמריקאי.
‫באופן חשוך מרפא.
‫תיפטרי מהם.
‫אני לא אעשה את זה, פיטר.
‫בבקשה, תהיה נחמד.
‫בואו תיכנסו, בבקשה.
‫סליחה, אני אפנה את זה.
‫תודה.
‫מי משניכם אוגאסטוס ווטרס?
‫אני.
‫וזאת הייזל.
‫מר ואן האוטן, תודה רבה לך‬ ‫שענית לנו.
‫טעות בשיקול הדעת כמובן.
‫המכתבים שלכם היו הראשונים‬ ‫שעניתי עליהם ותראו לאן זה הביא אותי.
‫ויסקי?
‫לא, תודה.
‫אז רק לי, לידוואי.
‫עוד ויסקי וסודה, בבקשה.
‫אולי קודם ארוחת בוקר, פיטר?
‫היא חושבת שיש לי בעיית שתייה.
‫אני גם חושבת שכדור הארץ עגול.
‫אז, מוצא חן בעיניכם הספר שלי.
‫אנחנו אוהבים את הספר שלך.‬ ‫-כן.
‫אנחנו אוהבים אותו.
‫אוגאסטוס...
‫המשאלה שלו היתה לפגוש אותך‬ ‫כדי שנוכל לדבר.
‫בלי לחץ.
‫כן.
‫התלבשת כמוה בכוונה?
‫בערך.
‫ובאותה הזדמנות, ממש רצינו להודות לך‬ ‫על הארוחה אתמול בערב.
‫ועל השמפניה.
‫זה היה מדהים.
‫זה היה קסום.
‫שילמנו בשבילם אתמול על ארוחת ערב?
‫היה לנו לעונג.
‫באתם מרחוק.
‫מה אני יכול לעשות בשבילכם?
‫יש לנו כמה שאלות...
‫ברור שעל מה שקורה‬ ‫בסוף הספר שלך.
‫בעיקר עם אלה‬ ‫שאנה השאירה אחריה.
‫אמא שלה, איש הצבעונים ההולנדי...
‫עד כמה את מתמצאת‬ ‫בהיפ-הופ שוודי?
‫התמצאות מוגבלת למדיי.
‫לידוואי, שימי מייד‬ ‫את ה"בומפאלראלה".
‫אוקיי.
‫אנחנו לא מדברים שוודית, אדוני.
‫מי לעזאזל מדבר שוודית?
‫מה שחשוב זה לא השטויות‬ ‫שהקולות האלה אומרים...
‫אלא מה שהקולות מרגישים.
‫אתה מסתלבט עלינו, אדוני?
‫כאילו, זה סוג של מופע או משהו?
‫גאס, שב.
‫טוב, אז בסוף הספר, אנה- -
‫בואו נדמיין שאתם‬ ‫מתחרים בריצה עם צב.
‫לצב יש עליכם יתרון‬ ‫של עשרה מטר.
‫במהלך הזמן שלקח לכם‬ ‫לרוץ עשרה מטר...
‫הצב התקדם אולי מטר אחד,‬ ‫וכך הלאה, לנצח.
‫אתם יותר מהירים מהצב,‬ ‫אבל לעולם לא תוכלו להשיג אותו.
‫אתם יכולים רק לצמצם‬ ‫את הפער שלו עליכם.
‫ברור שאתם יכולים‬ ‫לחלוף בריצה על פני הצב...
‫כל עוד אתם לא לוקחים בחשבון‬ ‫את המכניקה הכרוכה בכך.
‫אבל שאלת ה"איך?"‬ ‫הופכת להיות כל כך מורכבת...
‫שאיש לא הצליח לפתור אותה...
‫עד שקנטור הוכיח שיש אינסופים‬ ‫שהם יותר גדולים מאינסופים אחרים.
‫אני מניח שזה עונה על השאלה שלך.
‫הייזל, אני מצטער.‬ ‫אין לי מושג מה קורה פה.
‫ובכתב נשמעת כה נבון, מר ווטרס.
‫הסרטן מצא את דרכו למוח שלך?
‫פיטר.
‫אפשר, לשנייה אחת,‬ ‫להתמקד באנה?
‫בבקשה?
‫אני מבינה שהסיפור מסתיים‬ ‫באמצע משפט...
‫כי היא מתה, או חולה מדי להמשיך- -
‫אין לי עניין לדבר על הספר הזה.
‫אבל זה לא אומר שלמשפחה‬ ‫ולחברים שלה אין עתיד, נכון?
‫נכון?
‫אמרתי שאין לי עניין.
‫אבל הבטחת!
‫שום דבר לא קורה!‬ ‫הם יצירי הדמיון!
‫הם חדלים להתקיים‬ ‫ברגע שהספר נגמר.
‫אבל זה לא יכול להיות!
‫אני קולטת את זה במובן הספרותי‬ ‫או מה שזה לא יהיה, אבל- -
‫אני לא מסוגל, לידוואי.
‫זה בלתי אפשרי לא לדמיין מה- -‬ ‫-אני לא אענה לגחמות הילדותיות שלך.
‫אני מסרב לרחם עלייך‬ ‫באופן שאת מורגלת בו.
‫אני לא רוצה את הרחמים שלך!‬ ‫-ודאי שכן!
‫כמו כל הילדים החולים,‬ ‫הקיום שלך תלוי בזה.
‫נגזר עלייך לכלות את ימייך...‬ ‫-פיטר!
‫...כאותה ילדה שהיית כשאובחנת.
‫ילדה שמאמינה שיש חיים‬ ‫אחרי סוף הספר.
‫ואנחנו כבוגרים,‬ ‫זה מעורר את רחמינו.
‫אז אנחנו משלמים על הטיפולים שלך,‬ ‫מכשירי החמצן שלך.
‫פיטר, עד כאן.
‫את תופעת-לוואי‬ ‫לתהליך אבולוציוני...
‫שאין לו שמץ של עניין‬ ‫בחיי הפרט.
‫את ניסוי כושל‬ ‫בתהליך המוטציה.
‫תקשיב לי טוב,‬ ‫יצור חלאתי שכמוך...
‫אין דבר שאתה יכול להגיד לי‬ ‫על המחלה שלי...
‫שאני לא יודעת כבר.
‫באתי הנה מסיבה אחת ויחידה.
‫שאתה תספר לי מה קורה‬ ‫בסוף הספר הארור שלך!
‫אני לא יכול להגיד לך.
‫בולשיט!‬ ‫-אני לא יכול.
‫אז תמציא משהו!
‫אני רוצה שתלכו.
‫ניסית אי פעם לעצור‬ ‫ולשאול את עצמך...
‫למה השאלות הטפשיות שלך‬ ‫כל כך חשובות לך?
‫לך תזדיין.
‫היי, זה בסדר.
‫זה בסדר.
‫אני אכתוב לך ספר המשך.
‫בסדר?‬ ‫אני אכתוב לך ספר המשך.
‫הוא יהיה הרבה יותר טוב‬ ‫מכל זבל שהשיכור הזה יוכל לכתוב.
‫יהיה בו דם, ואומץ והקרבה.
‫את תמותי על זה.
‫אני כל כך מצטערת שביזבזתי‬ ‫את המשאלה שלך על מניאק.
‫לא, לא ביזבזת אותה עליו.‬ ‫עלינו.
‫הייזל ואגאסטוס!
‫אני מאד מצטערת.
‫הנסיבות הפכו אותו לאדם אכזרי.
‫חשבתי שהפגישה איתכם תעזור לו...
‫שהוא יוכל להיווכח שהספר שלו‬ ‫עיצב חיים של אנשים אמיתיים.
‫אבל...אני כל כך מצטערת.
‫אולי ניסע לראות את העיר?‬ ‫הייתם בבית אנה פרנק?
‫אני לא נוסעת לשום מקום עם האיש הזה.
‫לא.
‫הוא לא מוזמן.
‫אני חוששת שאין מעלית.
‫זה בסדר.‬ ‫-יש הרבה מדרגות.
‫תלולות.‬ ‫-אני יכולה לעשות את זה.
‫הייזל, אנחנו לא חייבים- -‬ ‫-אני יכולה לעלות.
‫קדימה.
‫משפחת פרנק הגיעה מפרנקפורט‬ ‫שבגרמניה.
‫יומנה של אנה פרנק‬ ‫זכה לפרסום בעולם כולו.
‫כל כך קשה בזמנים כאלה.
‫מפליא שלא זנחתי‬ ‫את כל עקרונותיי.
‫הם נראים כל כך‬ ‫מגוחכים ולא מעשיים...
‫ובכל זאת אני נאחזת בהם‬ ‫כי אני עדיין מאמינה...
‫למרות הכל,‬ ‫שהאנשים טובים בעומק ליבם.
‫מבחינתי זה לחלוטין בלתי אפשרי‬ ‫לבסס את חיי...
‫נמשיך?
‫כן.‬ ‫-כן.
‫הייזל, אני אקח את זה‬ ‫אם את רוצה.
‫אני בסדר.
‫וואו.
‫אז זאת כוננית הספרים המקורית‬ ‫שהחביאה את משפחת פרנק.
‫אני מחזיקה את זה.
‫תודה.
‫אנחנו צעירים מכדי‬ ‫להתמודד עם הבעיות האלו...
‫אבל הן ממשיכות לעוט עלינו...
‫עד שבסופו של דבר,‬ ‫אנחנו נאלצים לחשוב על פיתרון.
‫את בסדר, הייזל?
‫כן.
‫אל תדאגי, לאט לאט.
‫מצטער.
‫כן?
‫אני משתוקקת לרכב על אופניים‬ ‫לרקוד, לשרוק, להביט בעולם...
‫להרגיש צעירה ולדעת שאני חופשיה.‬ ‫24 בדצמבר 1943.
‫ובכל זאת, כשאני מרימה‬ ‫את מבטי לשמים...
‫מסיבה כלשהי אני מרגישה‬ ‫שהכל ישתנה לטובה.
‫שגם האכזריות הזו, תסתיים.
‫את בסדר?
‫כן.
‫הייזל, אני חושב שמספיק.
‫את לא חייבת...
‫הכל בסדר.
‫הכל כפי שאמור להיות.
‫אלוהים רוצה לראות אנשים מאושרים.
‫במקום שיש בו תקווה...
‫הייזל.
‫...יש חיים.
‫כל הכבוד.
‫כן.
‫את בסדר?‬ ‫-כן.
‫הגענו, תראי.
‫בסדר?
‫כן. אוי, אלוהים.
‫תודה.
‫היחיד ששרד מבני משפחת פרנק‬ ‫היה אוטו.
‫אביה של אנה.
‫ברגעים כאלה...
‫אנה פרנק
‫...אני לא יכולה לחשוב על האומללות...
‫...אלא על היופי שעדיין נותר.
‫נסו לתפוס את האושר שבתוככם.
‫חשבו על כל היופי‬ ‫שבכל מה שנמצא סביבכם...
‫ותהיו מאושרים.
‫בראוו.
‫התאהבתי בו כמו שנרדמים.
‫לאט, ואז בבת אחת.
‫היא נגמרת בערך מעל הנקודה‬ ‫שבה היתה הברך...
‫וזה הכל.
‫מה?
‫הרגל שלי.
‫שתהיי מוכנה.
‫גאס...
‫צא מזה.
‫חכי.
‫אני לא יכולה, זה תקוע.
‫אני כל כך אוהבת אותך,‬ ‫אוגאסטוס ווטרס.
‫גם אני אוהב אותך,‬ ‫הייזל גרייס.
‫כל כך, כל כך.
‫אוגאסטוס, אני לא יכולה לנשום.
‫זה בסדר.
‫הייזל.
‫את כל כך יפהפיה.
‫תפסיק.
‫לא, את כל כך יפהפיה.
‫איזה מזל יש לי.
‫אוגאסטוס היקר...‬ ‫בתולים
‫חבר'ה בני 18 עם רגל אחת...
‫שלך,‬ ‫הייזל גרייס
‫אוי, אלוהים.
‫אני לא מאמינה שקראת לו "יצור חלאתי".
‫אני יודעת.‬ ‫-זה נכון?
‫איך חשבת על המלים האלו?
‫לא יודעת, זה מה שיצא לי.
‫כל כך כעסתי.
‫איזה מפלצת.
‫אמא, זה היה נורא.
‫ומה קרה אחר כך?
‫הלכנו לבית אנה פרנק.
‫באמת?
‫זה היה מדהים.‬ ‫-נכון שזה היה לא ייאמן?
‫זה היה כל כך מדהים.
‫ואחר כך?
‫סתם הסתובבנו.
‫נשמע מקסים.
‫אוי, אלוהים, נשארו לנו‬ ‫עוד כמה שעות, נכון?
‫נלך למוזיאון ואן גוך?
‫מה שתרצי.
‫בטח לא יהיה לנו זמן‬ ‫לעשות הכל, אבל...
‫פשוט תצטרכי לחזור הנה,‬ ‫זה הכל.
‫את מוכנה בבקשה לא להגיד עכשיו‬ ‫דברים מופרכים?
‫הייזל, אני לא אומרת‬ ‫דברים מופרכים.
‫אני אופטימית.
‫גברת לנקסטר?
‫כן?
‫נראה לך שהייזל ואני‬ ‫נוכל להיות קצת לבד ביחד?
‫בוודאי, גאס.
‫אני אחזור לחדר...
‫ואני אהיה מוכנה‬ ‫ברגע שתרצו לעשות משהו.
‫רוצה ללכת לטייל קצת?
‫מה קרה?
‫ממש לפני שהתאשפזת, היה לי...
‫...מין כאב בירך.
‫אז שלחו אותי לסריקה...
‫ובצילומים הכל יצא מואר‬ ‫כמו עץ חג המולד.
‫סביב החזה והכבד...
‫בכל מקום.
‫אני מצטער.
‫הייתי צריך להגיד לך.
‫זה כל כך לא הוגן.
‫מסתבר שהעולם הוא לא‬ ‫מפעל להגשמת משאלות.
‫היי, תקשיבי.
‫את אל תדאגי לי,‬ ‫הייזל גרייס, אוקיי?
‫אני אמצא דרך להיות כאן‬ ‫ולעצבן אותך עוד הרבה זמן.
‫יש לך כאבים?
‫לא.
‫אני אוקיי.
‫אתה אוקיי?
‫אוקיי.
‫אני מניח שאין סיכוי‬ ‫שפשוט תשכחי מזה?
‫תתייחסי אלי כאילו‬ ‫אני לא הולך למות.
‫אני לא חושבת שאתה הולך למות,‬ ‫אוגאסטוס.
‫יש לך נגיעה סרטנית קלה וזהו.
‫נראה לך שזה יהיה לגמרי מגוחך...
‫אם נתנשק עכשיו?
‫ממש עכשיו?
‫כנראה.
‫המשפחה היפהפיה שלי‬ ‫(וגאס)
‫כימותרפיה
‫אז איך העינים שלך, אייזיק?
‫הן בסדר.
‫הן רק לא בראש שלי,‬ ‫זאת הבעיה היחידה.
‫חוץ מזה...
‫אז מסתבר שכל הגוף שלי‬ ‫עשוי עכשיו מסרטן.
‫אני כל כך מצטער‬ ‫שאני מנצח אותך, אחי.
‫כתבת כבר את ההספד שלו?
‫אחי.‬ ‫-מה?
‫מה?
‫עוד לא אמרתי לה, אייזיק.
‫על מה אתה מדבר?
‫מצטער.
‫אוגאסטוס?
‫אני צריך דוברים בהלוויה שלי.
‫אז קיוויתי שאת ואייזיק,‬ ‫אבל בעיקר את...
‫תואילו בטובכם לאלתר משהו.
‫אני אשמח.
‫תודה.
‫אתם מתוקים.
‫זה ממש מחליא אותי.
‫אתם מגעילים.
‫שמעת משהו ממוניקה?
‫לא, שום דבר.
‫היא אפילו לא סימסה לך‬ ‫לוודא שאתה בסדר?
‫אפילו לא פעם אחת.
‫אני שונא את הבחורה הזאת.
‫אבל יש המון בחורות אחרות.
‫לי אל תדאגו.
‫בקבוצת התמיכה יש בחורה חדשה...
‫ויש לה כאלה ענקיים...
‫מאיפה אתה יודע בכלל?
‫אני עיוור,‬ ‫אבל אני לא עד כדי כך עיוור.
‫הייזל גרייס?
‫יש לך במקרה חמישה דולר?
‫אוקיי, אז מה עכשיו?
‫היי, חבר'ה?
‫אני מריח ביצים.‬ ‫זה ביצים?
‫האוטו שם?
‫הוא שם.
‫אני לחוץ.
‫לחוץ?
‫מוניקה שם?
‫זה לא משנה איפה מוניקה.
‫זה לא בעניין של מוניקה.‬ ‫זה בעניין שלך.
‫אוקיי, אני יכול לקבל ביצה?
‫הייזל גרייס...
‫בייצי אותי.
‫בוייצת.
‫אייזיק.
‫טוב, זהו.
‫אתה על זה.‬ ‫-זהו. קדימה.
‫לא שמעתי כלום.
‫זה בסדר.‬ ‫קצת לשמאלך.
‫רגע, לזרוק לשמאל שלי,‬ ‫או לכוון קצת שמאלה?
‫תכוון שמאלה.
‫אוקיי.‬ ‫-יותר שמאלה.
‫גאס, לדעתי כדאי שנחכה שיחשיך.
‫בשביל אייזיק תמיד חשוך.
‫אחי, אני לא חירש.‬ ‫אני רק עיוור.
‫אז אני שומע כשאתם צוחקים‬ ‫על הנכות שלי.
‫סליחה.‬ ‫-ואני לא מת על זה.
‫לאן לזרוק?‬ ‫-תזרוק חזק וזהו.
‫כן.
‫יש!
‫מה? מה?
‫פגעתי! פגעתי!
‫עכשיו אני יודע בדיוק לאן לכוון.
‫זה היה כל כך מרומם!
‫תמשיך. תמשיך.
‫תמשיך לזרוק.
‫תן לי עוד, תן לי עוד!
‫תפסיק, תפסיק, תפסיק!
‫אייזיק.
‫שלום. את אמא של מוניקה?
‫נכון.
‫שלום, גברתי.
‫הבת שלך,‬ ‫עשתה עוול גדול.
‫אז באנו הנה לנקום בה.
‫אולי אנחנו לא נראים מי-יודע-מה...
‫אבל לשלושתנו יחד‬ ‫יש חמש רגליים, ארבע עיניים...
‫ושניים וחצי זוגות‬ ‫של ריאות מתפקדות.
‫אבל יש לנו גם יותר מעשרים ביצים...
‫אז אני במקומך,‬ ‫הייתי נכנס חזרה הביתה.
‫אחי, זה עבד?‬ ‫-כן.
‫זה היה הנאום הכי מטומטם שאי פעם...‬ ‫וזה עבד?
‫הנה. חכה.
‫זאת כזאת הרגשה טובה!
‫אוגאסטוס
‫אוגאסטוס?
‫הייזל גרייס.
‫היי.
‫אוי, אלוהים. היי, היי.‬ ‫אני אוהבת אותך.
‫אני בתחנת דלק.
‫אתה מה?
‫משהו לא בסדר.
‫את חייבת...
‫את יכולה לבוא?‬ ‫את יכולה לבוא לעזור לי?
‫גאס!
‫גאס.
‫בייב, מה קורה?
‫תראי.
‫גאס, זה הזדהם.
‫תנשום עמוק.
‫גאס, אני חייבת להתקשר למישהו.
‫לא, לא. בבקשה אל תתקשרי לאמבולנס.‬ ‫בבקשה.
‫אל תתקשרי להוריי או ל- -
‫אני לעולם לא אסלח לך‬ ‫אם תתקשרי אליהם.
‫גאס, מה אתה עושה פה?
‫מה אתה עושה פה?
‫רציתי לקנות סיגריות.
‫אני לא יודע מה קרה לחפיסה שלי.
‫אולי איבדתי אותה או משהו,‬ ‫או שהם לקחו אותה, אבל אני פשוט- -
‫רציתי לעשות משהו בשביל עצמי.
‫רציתי לעשות את זה בעצמי.
‫אני חייבת לקרוא לאמבולנס.‬ ‫-לא!
‫אני חייבת.
‫לא!
‫היי. אני צריכה אמבולנס.
‫אני שונא את עצמי!
‫שמי הייזל גרייס לנקסטר.
‫מהר בבקשה.
‫אנחנו בג'יפ כסוף‬ ‫בתחנת הדלק.
‫הלוואי ויכולתי להגיד שאוגאסטוס ווטרס‬ ‫שמר על חוש ההומור שלו עד הסוף.
‫שאומץ הלב שלו לא התערער‬ ‫ולו לרגע אחד.
‫אבל זה לא מה שהיה.
‫מה שלומו?
‫עבר עליו לילה קשה, הייזל.
‫לחץ הדם שלו נמוך.
‫הלב שלו...
‫מה עם הכימו?
‫הם מפסיקים את הכימו.
‫אני יכולה לראות אותו?
‫נגיד לו שהיית פה.
‫כן.‬ ‫-אוקיי.
‫כן.
‫אני אשאר פה קצת,‬ ‫אם אין לך התנגדות.
‫כן, בהחלט.
‫לאט, לאט.
‫הנה, ככה, אחי.
‫בסדר?‬ ‫-בסדר, חמוד שלי.
‫אוקיי.
‫היי.
‫על מה אתה חושב?
‫תהום הנשייה.
‫אני יודע שזה ילדותי וכל זה, אבל...
‫תמיד חשבתי שאני אהיה גיבור.
‫תמיד חשבתי שהסיפור שלי‬ ‫יהיה סיפור גדול.
‫את יודעת, משהו שיתפרסם‬ ‫בכל העיתונים, ו...
‫זאת אומרת,‬ ‫הייתי אמור להיות מיוחד.
‫אתה מיוחד, אוגאסטוס.
‫כן, אני יודע, אבל...
‫את מבינה למה אני מתכוון.
‫אני מבינה למה אתה מתכוון,‬ ‫אני פשוט לא מסכימה איתך.
‫האובססיה הזאת שיזכרו אותך?
‫אל תכעסי.
‫אני כן כועסת.
‫אני כועסת כי אני חושבת שאתה מיוחד.‬ ‫וזה לא מספיק לך?
‫אתה חושב שהדרך היחידה‬ ‫לחיות חיים מלאי משמעות...
‫זה כשכולם זוכרים אותך,‬ ‫כשכולם אוהבים אותך.
‫אז יש לי חדשות בשבילך, גאס.‬ ‫אלה החיים שלך, אוקיי?
‫זה כל מה שאתה מקבל.
‫אתה מקבל אותי, ואת המשפחה שלך,‬ ‫ואת העולם הזה, וזהו.
‫ואם זה לא מספיק לך, אני מצטערת,‬ ‫אבל כלום זה לא.
‫כי אני אוהבת אותך.
‫ואני אזכור אותך.
‫אני מצטער. את צודקת.
‫הלוואי שהיית שמח בזה.
‫היי.
‫החיים טובים, הייזל גרייס.
‫והם עוד לא נגמרו.
‫אוגאסטוס.
‫אחת המוסכמות הכי בולשיטיות‬ ‫בז'אנר הסרטני...
‫היא המוסכמה הידועה בשם‬ ‫"היום הטוב האחרון"...
‫כשנראה שההידרדרות הקשה‬ ‫פתאום נעצרת...
‫כשהכאב,‬ ‫רק לרגע, נסבל.
‫הבעיה כמובן שאין דרך לדעת...
‫שהיום הטוב האחרון שלך‬ ‫הוא היום הטוב האחרון שלך.
‫באותו יום,‬ ‫זה סתם עוד יום סביר.
‫שלום, אוגאסטוס.
‫ערב טוב לך, הייזל גרייס.
‫שאלה מהירה.
‫כתבת אי פעם את ההספד שביקשתי שתכיני?
‫אוגאסטוס
‫יכול להיות שכתבתי.
‫נראה לך שתצליחי להגיע...
‫ללב המילולי של ישו,‬ ‫בדקות הקרובות?
‫אולי. הכל בסדר?
‫אני אוהב אותך, הייזל גרייס.
‫אני יכולה לקבל את המפתחות?
‫לאן את נוסעת?‬ ‫אנחנו יושבים לאכול.
‫אני חייבת ללכת.
‫הייזל, את בטח רעבה.‬ ‫לא אכלת כלום בצהרים.
‫אני לא רעבה.
‫הייזל, את לא יכולה לא לאכול.
‫אני לא רעבה בטרוף.
‫הייזל, אני יודעת שגאס חולה,‬ ‫אבל את חייבת לשמור על עצמך.
‫זה לא קשור לגאס.
‫אז את חייבת להישאר בריאה.
‫בואי, תאכלי משהו, חמודה.
‫"להישאר בריאה"?
‫אוקיי, אני לא בריאה,‬ ‫ואני הולכת למות.
‫אתם מודעים לזה?‬ ‫אני אמות ואתם תישארו פה...
‫ולא יהיה לכם במי לטפל,‬ ‫ולמי לדאוג...
‫ואת לא תהיי יותר אמא,‬ ‫ואני מצטערת...
‫אבל אין לי מה לעשות בעניין.
‫אז, אני יכולה ללכת, בבקשה?
‫למה את אומרת לי דבר כזה?
‫כי את אמרת את זה.
‫על מה את מדברת?
‫בטיפול נמרץ.
‫הייזל...
‫זאת לא האמת.‬ ‫אמרתי דבר לא נכון.
‫בסדר?
‫גם אם תמותי...
‫"כשאני אמות".
‫גם כשתמותי...
‫אני תמיד אהיה אמא שלך.
‫זה הדבר הכי נהדר‬ ‫שאני אהיה אי פעם.
‫זה הפחד הכי גדול שלי, אמא.
‫שכשאני אמות...
‫לא יהיו לכם יותר חיים.
‫רק תשבו ותבהו בקירות...
‫או תתאבדו או- -
‫הייזל, מתוקה,‬ ‫אנחנו לא נעשה את זה.
‫לאבד אותך...
‫זה כל כך יכאב.
‫אבל את מכל האנשים,‬ ‫יודעת שאפשר לחיות עם כאב.
‫פשוט חיים איתו.
‫נרשמתי לקורס עבודה סוציאלית.
‫מה?
‫אם אני אוכל לקחת‬ ‫את מה שאנחנו עברנו...
‫ולעזור לאנשים אחרים,‬ ‫אולי לייעץ למשפחות...
‫אמא, איך לא אמרת לי?
‫לא רצינו שתרגישי זנוחה.
‫זנוחה?
‫תקשיבו, זה...
‫זה החדשות הכי נהדרות שיש.
‫לכי.
‫אוקיי?
‫בייבי.
‫ישר, כן.
‫שמאלה, קצת.
‫יש פה מדרגה, נכון?‬ ‫-כן, תושיט את היד שלך.
‫יש דוכן נואמים מימינך.
‫כן, מושלם.
‫יפה מאד.
‫היי.
‫איחרת.
‫מה שלומך?‬ ‫את נראית הורסת, הייזל גרייס.
‫ברור, נכון?
‫מה קורה, חבר'ה?
‫תגיד לה, גאס.
‫רציתי להשתתף בהלווייה שלי.
‫זאת אומרת, אני מאד מקווה‬ ‫להשתתף בה בתור רוח רפאים, אבל- -
‫מכל מקום, למקרה שזה לא ילך...
‫החלטתי לתכנן קדם-לוויה.
‫מוכנים?
‫אוגאסטוס ווטרס‬ ‫היה בנזונה שחצן.
‫אבל אנחנו סלחנו לו.
‫לא בגלל החתיכות‬ ‫הסופר-אנושית שלו...
‫או בגלל שהוא קיבל רק 19 שנים‬ ‫כשהגיע לו הרבה יותר.
‫18 שנים, אחי.
‫אחי, בחייך. באמת?
‫אני יוצא מתוך הנחה שיהיה לך יותר זמן,‬ ‫יא מנוול מפריען שכמוך.
‫מפריע לי באמצע ההספד.‬ ‫אתה אמור להיות מת.
‫אבל כשהמדענים מהעתיד...
‫יבואו אלי הביתה עם עיניים רובוטיות...
‫ויגידו לי לנסות אותן...
‫אני אגיד למדענים האלה,‬ ‫תתחפפו, כי...
‫כי, גאס, אני בכלל לא רוצה‬ ‫לראות עולם בלעדיך.
‫ממש לא.
‫אני לא רוצה לראות עולם‬ ‫בלי אוגאסטוס ווטרס.
‫ואז, אחרי שהבהרתי את עצמי,‬ ‫אני בטח אכניס את העיניים הרובוטיות...
‫כי, כאילו, הן עיניים רובוטיות.
‫נשמע מדהים.
‫ואני לא יודע...
‫זה כל כך קשה.
‫דרך צלחה.
‫כן.
‫הייזל, אני יכול לקבל עזרה?
‫ימינה, קצת.
‫כן, ותסתובב.‬ ‫שב. ככה.
‫רק את נשארת, הייזל גרייס.
‫שלום.
‫קוראים לי הייזל גרייס לנקסטר...
‫ואוגאסטוס ווטרס היה אהבת חיי‬ ‫שהתריסה נגד הכוכבים.
‫סיפור האהבה שלנו היה אגדתי...
‫ואני בטח לא אצליח‬ ‫להוציא מעצמי יותר ממשפט אחד...
‫בלי שאעלם בתוך שלולית של דמעות.
‫כמו כל סיפורי האהבה האמיתיים...
‫הסיפור שלנו ימות איתנו.
‫וככה צריך.
‫אתם יודעים, די קיוויתי‬ ‫שהוא יהיה זה שיספיד אותי.
‫כי אין באמת מישהו אחר...
‫כן, לא.
‫אני לא אדבר על סיפור האהבה שלנו,‬ ‫כי אני לא מסוגלת.
‫אז במקום זה,‬ ‫אני אדבר על מתמטיקה.
‫אני לא מתמטיקאית,‬ ‫אבל את זה אני יודעת.
‫יש אינסוף מספרים בין 0 ל-1.
‫יש 0.1, 0.12,‬ ‫0.112 ו...
‫אוסף אינסופי של מספרים אחרים.
‫כמובן שיש סידרת מספרים‬ ‫אינסופיים יותר גדולה בין 0 ל-2...
‫או בין 0 למיליון.
‫יש אינסופים שהם פשוט‬ ‫יותר גדולים מאינסופים אחרים.
‫סופר שפעם אהבנו‬ ‫לימד אותנו את זה.
‫אתם יודעים, אני רוצה יותר מספרים...
‫ממה שסביר שיהיו לי.
‫ואלוהים...
‫כמה שאני רוצה בשביל אוגאסטוס‬ ‫יותר ימים ממה שיש לו.
‫אבל, גאס...
‫אהובי...
‫אני לא יכולה אפילו להגיד לך‬ ‫כמה אני מודה...
‫על האינסוף הקטן שלנו.
‫חכו.
‫נתת לי נצח...
‫בתוך הימים הספורים.
‫ועל זה, אני...
‫אסירת תודה לנצח.
‫אני כל כך אוהבת אותך.
‫גם אני אוהב אותך.
‫אוגאסטוס ווטרס מת 8 ימים אחר כך‬ ‫ביחידה לטיפול נמרץ.
‫כשהסרטן,‬ ‫שהיה עשוי ממנו...
‫עצר את הלב שלו‬ ‫שגם הוא היה עשוי ממנו.
‫זה היה בלתי נסבל.
‫כל הדבר הזה.
‫כל שנייה,‬ ‫יותר גרועה מהקודמת.
‫אחד הדברים הראשונים‬ ‫שמבקשים ממך בחדר-מיון...
‫זה לדרג את הכאב שלך‬ ‫מאחת עד עשר.
‫מאות פעמים ביקשו את זה ממני...
‫ואני זוכרת פעם אחת...
‫כשלא הצלחתי לנשום‬ ‫והרגשתי כאילו בית החזה שלי עולה באש...
‫האחות ביקשה ממני לדרג את הכאב.
‫למרות שלא יכולתי לדבר,‬ ‫הרמתי תשע אצבעות.
‫אחר כך, כשהתחלתי‬ ‫להרגיש יותר טוב...
‫האחות נכנסה ואמרה שאני‬ ‫פייטרית.
‫"את יודעת איך אני יודעת?"‬ ‫היא אמרה.
‫"כי קראת לעשר תשע."
‫אבל זאת לא היתה האמת.
‫לא קראתי לו תשע‬ ‫כי אני אמיצה.
‫קראתי לו תשע‬ ‫כי שמרתי את העשר שלי.
‫וזה מה שזה היה.
‫זה היה עשר גדול ונורא.
‫"לא אירא רע‬ ‫כי אתה עימדי...
‫"שבטך ומשענתך‬ ‫המה ינחמוני...
‫"תערוך לפניי שולחן‬ ‫נגד צורריי.
‫"דישנת בשמן ראשי‬ ‫כוסי רוויה.
‫"אך טוב וחסד ירדפוני‬ ‫כל ימי חיי...
‫"ושבתי בבית אדוני...
‫"לאורך ימים."
‫אוגאסטוס ווטרס‬ ‫נלחם נמרצות הרבה שנים.
‫הקרב שלו היא אמיץ,‬ ‫והחוזק שלו...
‫איזה אוסף של זיבולים,‬ ‫אה, ילדונת?
‫...היה מקור השראה‬ ‫לכל אחד ואחת מאיתנו.
‫נישא תפילה.
‫אנחנו מודים לך, אלוהים,‬ ‫על החיים של אוגאסטוס ווטרס...
‫עכשיו אנחנו צריכים לזייף תפילה.
‫...על החוזק שלו‬ ‫ועל האומץ שלו.
‫אלוהים, אנחנו מבקשים שתהיה איתנו‬ ‫היום, שתהיה קרוב...
‫שתנחם את חבריו ואת משפחתו.
‫תודה לך על נוכחותך, אלי.
‫לכל זאת אני מתפללים‬ ‫בשם ישו.
‫אמן.
‫ועכשיו נשמע‬ ‫את חברתו המיוחדת של גאס...
‫הייזל לנקסטר.
‫לא שזה משנה משהו,‬ ‫אבל הייתי החברה של גאס.
‫יש ציטוט יפהפה בבית של גאס‬ ‫שאומר...
‫"אם אתה רוצה את הקשת‬ ‫תצטרך להתמודד עם הגשם."
‫אפילו בימים האחרונים שלו- -
‫לא האמנתי לאף מילה.
‫הוא תמיד הצליח לחייך.
‫אבל זה בסדר.
‫ידעתי שזה הדבר הנכון לעשות.
‫הלוויות, החלטתי,‬ ‫לא נועדו למתים.
‫הן נועדו לחיים.
‫היי, רוצה חברה?
‫לא, אני בסדר.
‫אני רק אסע לי קצת לבדי באוטו.
‫אוהבת אותך.
‫דיברת כל כך יפה.
‫נתראה בקרוב.‬ ‫סעי בזהירות.
‫אוקיי.
‫אפשר?
‫אומניס צ'לולה אה צ'לולה.
‫החבר שלך ואני התכתבנו לא מעט‬ ‫בימיו האחרונים.
‫אז התחלת לקרוא‬ ‫את מכתבי המעריצים שלך?
‫לא הייתי קורא לו מעריץ.
‫הוא תעב אותי.
‫אבל הוא ממש התעקש‬ ‫שאני אבוא להלוויה שלו...
‫ואספר לך מה קרה‬ ‫עם אנה ואמא שלה...
‫אז הנה אני פה.
‫וזאת התשובה שלך,‬ ‫"אומניס צ'לולה אה צ'לולה."
‫"החיים נובעים מהחיים."
‫ממש אין לי מצב רוח לזה.
‫את לא רוצה הסבר?
‫לא, אני לא רוצה.
‫אבל תודה. שיהיו לך חיים נהדרים.
‫את מזכירה לי אותה.
‫אני מזכירה הרבה אנשים‬ ‫להרבה אנשים.
‫הבת שלי היתה בת שמונה.
‫והיא סבלה להפליא‬ ‫כל כך הרבה זמן.
‫היתה לה לוקמיה כמו לאנה?
‫בדיוק כמו אנה.
‫אני ממש משתתפת בצערך.
‫ואני משתתף בצערך.‬ ‫ומצטער שהרסתי לכם את הנסיעה.
‫לא הרסת לנו את הנסיעה.
‫היתה לנו נסיעה מדהימה.
‫את מכירה את "בעיית הקרונית"?
‫זה ניסוי חשיבה מתחום האתיקה...
‫שידוע בשם "בעיית הקרונית".
‫פיליפה פוט היה פילוסוף אנגלי- -
‫אוי, אלוהים.
‫הייזל, אני מנסה להסביר לך משהו.
‫אני מנסה לתת לך מה שרצית.‬ ‫-לא, אתה לא!
‫אתה שיכור ואתה כישלון...
‫ואני צריכה שתצא מהאוטו שלי‬ ‫בזה הרגע...
‫כדי שאני אוכל לנסוע הביתה,‬ ‫ולהיות לבד ולהתאבל.
‫את תרצי לקרוא את זה.
‫אני לא רוצה לקרוא שום דבר.‬ ‫אתה מוכן לצאת מהאוטו שלי?
‫בבקשה תצא מהאוטו שלי!‬ ‫-בסדר.
‫אני יכול להיכנס?
‫אני כל כך, כל כך מצטער.
‫כן.
‫אבל זאת היתה זכות גדולה, נכון?
‫לאהוב אותו?
‫זה יתן לך שמץ ממה‬ ‫שאנחנו מרגישים כלפייך.
‫הייזל?
‫יש פה חבר שבא לבקר אותך.
‫את יודעת אם זה כאב או משהו?
‫מסתבר שהוא נאבק לנשום הרבה זמן...
‫ואז בסופו של דבר‬ ‫הוא פשוט איבד את ההכרה.
‫זה לא היה נהדר או משהו.
‫למות זה על הפנים.
‫גאס ממש אהב אותך, את יודעת?
‫אני יודעת.
‫הוא לא סתם על זה לרגע.
‫כן.
‫זה היה מעצבן.‬ ‫הוא דיבר עלייך כל כך הרבה.
‫אותי זה לא כל כך עיצבן.
‫אני יודע. אני יודע שלא.
‫קיבלת את המכתב מהחבר שלך הסופר?
‫הוא לא חבר שלי.
‫מאיפה אתה יודע על זה?
‫דיברתי איתו בבית הקברות...
‫והוא אמר שהוא עשה את כל הדרך‬ ‫כדי לתת לך את המכתב הזה.
‫כן, טוב, עבר לי.
‫אין לי עניין לקרוא אפילו‬ ‫עוד מילה אחת של המניאק הזה.
‫לא, לא הוא כתב את זה.‬ ‫גאס כתב את זה.
‫מה?
‫מסתבר שגאס כתב משהו‬ ‫ושלח לוואן האוטן.
‫אוי, אלוהים.
‫"מר ואן האוטן היקר,‬ ‫אני בנאדם טוב, אבל חרא של סופר.
‫"אתה חרא של בנאדם,‬ ‫אבל סופר טוב.
‫"אני חושב שאנחנו צוות טוב.
‫"אני לא רוצה לבקש ממך טובות...
‫"אבל אם יש לך זמן,‬ ‫ועד כמה שראיתי, יש לך בשפע...
‫"בבקשה תעשה לי בזה סדר.
‫"זה הספד להייזל.
‫"היא ביקשה ממני לכתוב הספד‬ ‫ואני מנסה.
‫"פשוט...לא יזיק פה‬ ‫קצת שידרוג אלגנטי.
‫"הקטע הוא שכולנו רוצים‬ ‫שיזכרו אותנו.
‫"אבל אצל הייזל זה שונה.
‫"הייזל יודעת את האמת.
‫"היא לא רצתה מיליון מעריצים.‬ ‫היא רצתה רק אחד.
‫"והיה לה.
‫"אולי היא לא היתה אהובת ההמונים,‬ ‫אבל היא היתה אהובה מעומק הלב.
‫"ונכון שזה יותר‬ ‫ממה שיש לרובנו?
‫"כשהייזל היתה חולה,‬ ‫כבר ידעתי שאני הולך למות...
‫"אבל לא רציתי להגיד לה.
‫"היא היתה בטיפול נמרץ,‬ ‫והתגנבתי פנימה לעשר דקות...
‫"וישבתי איתה, עד שתפסו אותי.
‫"העיניים שלה היו עצומות,‬ ‫העור שלה היה חיוור.
‫"אבל הידיים שלה‬ ‫עדיין היו הידיים שלה.
‫"עדיין חמות, והצפורניים שלה‬ ‫היו צבועות במין כחול כהה...
‫"ופשוט החזקתי אותן.
‫"והכרחתי את עצמי לדמיין‬ ‫עולם בלעדינו...
‫"ואיזה עולם חסר ערך זה יהיה.
‫"היא כל כך יפה.
‫"אף פעם לא לך נמאס‬ ‫להסתכל עליה.
‫"אף פעם לא מטריד אותך‬ ‫אם היא יותר חכמה ממך...
‫"כי אתה יודע‬ ‫שהיא יותר חכמה ממך.
‫"היא מצחיקה בלי טיפה של רוע.
‫"אני אוהב אותה.
‫"אלוהים, אני אוהב אותה.
‫"איזה מזל יש לי שאני אוהב אותה,‬ ‫ואן האוטן.
‫"בעולם הזה אתה לא יכול לבחור‬ ‫אם יכאיבו לך או לא...
‫"אבל אתה יכול לבחור‬ ‫מי יכאיב לך.
‫"ואני אוהב את הבחירות שלי.
‫"אני מקווה שהיא אוהבת את שלה.
‫"אוקיי, הייזל גרייס?"
‫אוקיי.
‫עברית: עמירה שגב
‫"אשמת הכוכבים" בתרגומה של רנה ורבין‬ ‫בהוצאת "הכורסא" ו"ידיעות אחרונות"