- Unnskyld meg. - Nei, bli sittende.
Hva heter du?
Andrew Neiman, sir.
Hvilken klasse?
Første.
- Du vet hvem jeg er? - Ja, sir.
Så du vet at jeg søker musikere.
Ja, sir.
Så hvorfor stanset du?
Ba jeg deg starte igjen?
- Jeg misforsto. - Jeg spurte hvorfor...
...og du reagerer som en opptrekkbar ape.
- Jeg trodde... - Grunnrytmen.
Ja vel, sir.
Dobbelt tempo.
Nei, dobbelt.
Raskere Raskere!
Søren.
Glemte jakken min.
SHAFFER MUSIKKONSERVATORIUM HØSTSEMESTER
- Ingen pastellfisk? - Ikke i dag.
Takk.
- Alt i orden? - Ja.
Jeg vet ikke. Han så meg spille i dag.
Og...?
Du har mange muligheter.
Hva skal det bety?
Andre muligheter?
Sånn er livet.
I min alder får man perspektiver på ting.
Jeg vil ikke ha perspektiver.
Unnskyld.
Jeg vil ikke ha sjokoladerosiner.
- Hvorfor sa du ikke det? - Jeg spiser rundt dem.
Jeg forstår deg ikke.
Hei, Ry! Pokker ta!
Hvordan går det?
- Lenge siden. - Lappet sammen.
Surt å ha Neiman på trommene.
Gi deg.
- Hva? - Han er OK.
Ja vel. Fint å se deg igjen.
Du ser bra ut.
Hva skjer?
- Fin helg? - Ja. Det var gøy.
Pent.
Ikke bry deg om Greg.
- Dum kødd. - Det har ikke noe å si.
God morgen.
- God morgen! - Da tar vi...
..."Billie's In" fra start. Ja? Ja?
- Bra? - Litt til høyre.
Vi tar treblåserne.
Pass på.
- Ikke i dag - Gi det kraft her.
Du dummet deg iallfall ikke ut, sånn som ham.
Kort!
Det holder. Tilbake til kjernen.
Kom an, kjernespillere.
Hva har du øvd på?
Får jeg lov?
Kjekt.
Trompeter, takt 7 og 8.
Trombone, i takt 24: Og av to.
Kanskje ikke.
Tenor, fra opptakten til 11.
Samme sted.
Takk.
Du er 1. sax. Vis om det bare er fordi du er søt.
Ja, det er grunnen.
Trommer.
Gi oss litt dobbelt tempo.
Du bak?
Det samme.
Bass, fem takter av "Donna Lee".
Batterist, bli med.
Takk, Joe.
Nei, den andre.
Rom B-16 i morgen tidlig klokka 6. Ikke kom for sent.
Kom an, fra starten.
Står til?
- Bra, og med deg? - Bra, takk.
Fint.
- Det vanlige? - Nei.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal...
Jeg ser deg ofte her, og jeg syns du er veldig pen.
Kunne du tenke deg en date -
- noen gang?
Gå vekk, er du snill.
- Jøss, jeg er så lei meg. - Forsvinn.
- Unnskyld. - Jeg bare tuller.
Hva?
Å, jøss!
Jeg er lei for det.
- Det var ganske stygt. - Mente ikke å såre deg.
- Hva heter du? - Det går bra.
Jeg heter Andrew.
- Nicole. - Hyggelig å treffe deg.
Deg også.
- Så du vil ta meg med ut på date? - Veldig gjerne.
- Hvor vil du gå? - Pizza.
Pizza? Jeg liker det.
Jeg vet om et flott sted.
Bra.
Mandag slutter jeg sju.
- Vil du møte meg her? - Ja vel.
- Ja, det gjør jeg. - Flott.
- Greit. Klokka sju? - Her.
- Klokka sju. - Mandag.
Andrew.
Ha det.
Faen ta!
STUDIO BAND 09.00
Nei, hun er go-go danser. Kunne gjort porno, men lot være.
- Er det bedre sånn? - Ja. Litt.
- Mer stil. - Er med på det.
Kjerringa hadde vel fotfetisj.
- Hvordan gikk det? - Bra.
Ny kandidat?
- Andrew Neiman. - Stem i Bb.
- Og du blar om for meg. - Greit.
Unnskyld, kan jeg få Bb?
Takk.
Unnskyld, kan du...? En gang til.
Flott sett. Jeg bruker de nye cymbalene nå.
Trøkk til!
Vi har en jypling her i dag. Neiman.
19 år. Er han ikke søt?
Kom an. "Whiplash".
Bla om. Bla om!
Det er ingen pikk, ikke kom for tidlig.
Takt 93.
Stans.
Dette ergrer meg.
Noen spiller ustemt her.
Før jeg fortsetter, vil vedkommende melde seg?
Ikke?
Kanskje jeg hadde ei flue i øret.
115.
Nei, alt i orden med ørene mine. Noen spiller avgjort ustemt.
Hvem det enn er: Siste sjanse.
Det var det.
Enten spiller du ustemt med vilje, -
- og saboterer bandet mitt, -
- eller du vet ikke at du spiller ustemt.
Jeg er redd det er enda verre.
Treblåsere.
Tromboner.
Han er her.
Det er ikke deg, Elmer Midd?
Alt i orden. Spill.
Tror du du er ustemt?
Hva gjør du? Ingen sjokolade der. Hva ser du etter?
Se på meg.
Tror du du er ustemt?
Ja.
Hvorfor faen sa du det ikke?
Jeg har dekket deg for lenge.
Du får ikke koste oss seier fordi du tenker mer på mat enn på tonehøyde.
Jackson, du tar 4. plass.
Hvorfor sitter du der? Ut!
Forøvrig var det ikke Metz. Det var deg, Erickson.
Men han visste det ikke, og det er ille nok.
Ti minutters pause. Etterpå spiller jyplingen.
Hvis Midd jobbet like hardt med å spille trombone...
Andrew.
- Musikerforeldre? - Nei.
- Hva jobber de med? - Pappa er skribent.
- Hva har han skrevet? - Han er vel egentlig mest lærer.
- College? - Pennington High School.
Og moren din?
- Vet ikke, hun dro da jeg var baby. - Ingen musikere.
Da må du lytte til de store.
Buddy Rich. Jo Jones.
Charlie Parker ble "Bird"-
- fordi Jones kastet en cymbal i hodet på ham.
Du skjønner?
Nøkkelen er å slappe av.
Ikke tenk på tall.
Glem hva de andre mener.
Du har en grunn til å være her. Du tror vel på det?
Si det.
Jeg har en grunn til å være her.
Bra.
Ha det gøy.
Kom an, "Whiplash".
Senk tempo litt. Neiman, bare gjør ditt beste.
Vi starter.
Gi oss noen fills.
Rene Buddy Rich.
Litt trøbbel.
Fra 17.
Klar?
Ikke helt mitt tempo.
Nå.
Downbeat på 18. Nå.
Takt 17: Og av to.
Skjønner?
Ikke riktig mitt tempo. Alt i orden.
Du ligger foran.
Nå.
Klar?
Litt etter.
Vent på telling.
Foran.
Etter.
Hvorfor kastet jeg en stol på deg?
- Jeg vet ikke. - Jo, det gjør du.
- Tempoet? - Lå du foran, eller etter?
Jeg vet ikke.
Tell.
- 5, 6, 7... - I fjerdedeler! Se på meg!
1, 2, 3, 4.
Foran, eller etter?
- Jeg vet ikke. - Tell igjen.
- Foran, eller etter? - Foran.
Så du vet forskjell!
Saboterer du bandet mitt med vilje, griseknuller jeg deg.
Skal du ligge foran, eller sakke...
...eller holde min jævla takt? - Jeg skal holde din takt.
- Hva står det? - Fjerdedel er 215.
Tell 215.
I helvete! Visste ikke at Shaffer tok inn åndssvake.
Kan du altså ikke lese tempo?
Kan du lese noter?
- Hva er det? - Åttendels.
- Ja. Og det? - Punktert sekstendels.
101 fra bladet.
Er du a capella-sanger?
Spill!
Stans! Svar meg.
Lå du foran, eller lå du etter?
- Svar! - Foran.
Kjære Gud.
Er du typen som gråter én tåre?
Tror du jeg er en jævla regnbue?
- Du er vel lei deg. Er du det? - Nei.
Å? Så du gir faen?
- Jeg gir ikke faen. - Er du lei deg, da? Ja? Nei?
Ja. Du er lei deg.
Ja.
Si det.
- Jeg er lei meg. - Så hele bandet hører.
- Jeg er lei meg. - Høyere!
- Jeg er lei meg! - Høyere!
Jeg er lei meg!
Du er en verdiløs, venneløs liten dritt med soperfjes -
- og en mamma som stakk da pappa ikke ble Eugene O'Neill!
Og nå griner du over trommesettet mitt som ei faens jentunge!
Så for siste forpulte gang, si det høyere!
Jeg er lei meg!
Carl.
Øv hardere, Neiman.
"Whiplash".
Takt 125.
Voksent tempo.
UTEN EVNER ENDER DU I ROCKEBAND
PAPPA
- Det er fint her. - Ja.
Jeg liker musikken de spiller.
- Maten er også god, men... - Veldig god pizza.
"When I Wake".
- Hva? - Det heter melodien.
Jackie Hill. 17. juli 1938.
Bob Ellis på trommer.
Hver gang jeg så deg på kinoen, stirret du i gulvet.
Er det sant?
Pappa sier at jeg har vanskelig for å ha øyekontakt.
Foreldrene mine kritiserer meg også.
Mamma sa at jeg hadde stor hake, derfor ville ikke gutter like meg.
Gjorde hun? Det har du ikke.
Pappas forbannelse, sa hun. Jeg ligner Jay Leno.
- Nei. - Jo, det er sant.
Ikke i det hele tatt.
- Fint. - Den er helt vanlig.
Helt fin. Veldig fin.
Moren din låter sinnssvak.
På min alder ville hun bli skuespiller.
Og du, da?
- Hva med meg? - Hva driver du med?
Jeg går på Fordham.
- Hva leser du? - Har ikke valgt hovedfag ennå.
Hva har du lyst til å ta?
Jeg vet ikke.
Vet ikke ennå.
Så Fordham var tilfeldig?
Jeg søkte på flere, Fordham tok meg.
- Hvorfor valgte du Shaffer? - Det er landets beste musikkskole.
Fordham var Fordham.
Jeg liker meg ikke der.
- Ikke? - Nei.
Det er vel menneskene. Vet ikke om de liker meg noe særlig.
Jeg er fra Arizona, og jeg tror de kan se det.
Sånn er det med folk på Shaffer.
- Jaså? - Tror ikke de liker meg noe særlig.
Men jeg -
- bryr meg ikke spesielt om det. Jeg tror det endrer seg.
Folk forandrer seg, ting ordner seg.
Jeg vet det.
Jeg får hjemlengsel.
Jeg vet ikke.
Dumt når folk later som noe annet.
På college.
Kanskje jeg er den eneste som har det sånn.
Jeg går på kino med pappa ennå.
OVERBROOK JAZZKONKURRANSE
- Står til, Joe? - Bra. Fint å se deg.
Deg også. Si meg, er dette virkelig Eva?
Jøss. Sist jeg så deg, var du bitteliten.
- Spiller du et instrument nå? - Startet piano forrige uke.
Kommer du og spiller i bandet mitt når du blir stor?
- Nå? - Blir du pianisten min?
Flott. Hit med lanken.
- Flott å se deg. - Og deg.
- Ses etterpå? - Avgjort.
Hør etter, kødder!
Skynd dere, for faen.
Ta notene.
"Irene", 1. sett.
Komp først.
Settet er en forpult tonal katastrofe. Stem det.
Komp og solister, takt 45. Vi øker tempoet litt der.
Takt 106. Messingblåsere, ikke glem et nonen forhøyes.
Lincoln Center og andre bruker konkurranser -
- til å se hvem de er interessert i.
Omdømmet mitt skal ikke skades -
- av surtspillende slappkødder -
- og flatbrøsta fleksitempofjols. Skjønner?
En ting til. Gi meg det.
Ser jeg dette igjen, -
- sverger jeg at jeg slutter å være så høflig.
Dra deg til helvete ut, før jeg dreper deg.
Høyre, rekkefølge, nå.
Jeg ser deg, jævla Mini-Me!
Kom an. Skynd deg, for faen.
Shaffer Conservatory Studio Band.
Hold på dette til neste sett.
- Tror du han klager? - Nei. Han er ikke så dum.
Han vil jo ha karriere.
Er Fletcher her, har Midd en sjanse. Den setter han ikke på spill.
- Jeg må se noteheftet. - Ja, her.
- Hvorfor holder du det ikke? - Hvor er det?
Du spøker, ikke sant?
Nei, jeg hadde det nettopp. Det må være her.
- Hvordan kunne du være så dum? - Kanskje en vaktmester tok det.
Finn det jævla heftet! "Vaktmester"?
Du er en dum kødd!
- Finn heftet! - Beklager.
Tanner!
I helvete, hvor har du vært?
- Vi har et problem. - Feil tidspunkt.
Jeg ga Neiman noteheftet, og han mistet det.
- Neiman mistet det? - Ja.
Heftet er ditt ansvar, Tanner.
Hvorfor ga du det til Neiman?
Får en åndssvak en kalkulator, så prøver han å slå på TV.
Ta stikkene, kom deg på scenen.
- Jeg kan ikke. - Du kan ikke?
Jeg kan ikke gå på scenen. Jeg kan det ikke utenat.
Kødder du?
Du vet at jeg må ha noter. Hukommelsen. Visuelle stikkord.
- Visuelle stikkord? - Ja. Det er en medisinsk lidelse.
Er du lege nå? Spill musikken!
- Jeg kan ikke. - Jeg kan.
- Kan du "Whiplash" utenat? - Ja, sir. Hver takt.
Ja vel.
Best at hukommelsen ikke svikter.
Og at du spiller bedre enn under øving.
For jeg akter ikke å tape nå.
Ta stikkene, gå på scenen. På scenen!
På første plass:
Shaffer Conservatory.
Rør faen ikke heftet mitt.
Ikke rør dette settet.
Til arbeid, damer.
Tanner, bare kjernen i dag. Ingen tid til kandidater.
"Cherokee". Fra start.
Er du en jævla statue? Gå av krakken.
Ikke glem å bla om for Neiman.
Nå.
MELDING: NICOLE
RING NÅR DU ER HJEMME, SÅ KOMMER JEG
Hva er det med hånda?
- Tromming? - Det er ikke noe farlig.
Hvordan går det i Studiobandet?
Bra. Jeg tror han liker meg bedre.
Hans oppfatning betyr mye?
Ja.
Tar du salt og pepper?
Jimbo. For mye stekt!
Kan nesten ikke tygge det!
Han bare ler.
- Hvordan går trommingen? - Veldig bra. Jeg har fått fast plass.
- Der er han! - Tom Brady!
- Har du hørt det? - Nei, hva?
- Travis er blitt Årets Spiller. - Det er fantastisk, Travis.
Dustin leder Modell-FN, og blir snart Rhodes-stipendiat.
Og Jim. Årets lærer!
- Vel, hør nå her. - Ærlig talt!
Utrolige talenter rundt bordet.
Og Andy, med trommingen.
- Går det bra? - Ja, det går virkelig fint.
Jeg er med i Shaffers topporkester, dermed er jeg...
Det er landets beste, og jeg er fast medlem.
Nå blir det konkurranser.
Jeg er den yngste i hele bandet.
Er det ikke subjektivt hvem som vinner musikkonkurranser?
- Nei. - Skaffer studioet deg jobb?
"Studio" er bare ensemblenavnet. Men det er et stort karriereskritt.
Så fint at du har ordnet deg. Det er sikkert harde saker.
Fortell dem om ukas kamp! Du gjør deg fortjent til tittelen.
- Jeg scoret en 93-meters touchdown. - Skolerekord!
Jaså? Fantastisk.
3. divisjon.
Carlton-fotball. Ikke 2. divisjon engang.
- Har du noen venner? - Nei.
- Hvorfor? - Vet ikke. Ser ingen vits i det.
Hvem skal du spille med?
Lennon og McCartney var kompiser.
Parker kjente ingen før Jones kastet en cymbal på ham.
Betyr det suksess?
Å være århundrets musiker betyr suksess for de fleste.
Å dø blakk av sprit og heroin, 34 år gammel, betyr ikke suksess for meg.
Jeg vil heller det, og bli snakket om ved bordet, -
- enn å leve rik og edru til jeg er 90 og ikke bli husket av noen.
Venner vil huske deg.
Vi var ikke Charlie Parkers venner.
Travis og Dustin har mange venner, og er målbevisste.
De blir flotte skolestyreledere.
- Så du tror du er bedre enn oss? - Kvikt oppfattet. Modell-FN?
La meg svare. Du tror Carlton- fotball er en spøk? Spill med oss!
Det hører du aldri fra 1. divisjon.
- Dessert? - Har du hørt fra Lincoln Center?
Stikk av gårde.
Ta med dere den nye blekka.
Vi øver presis klokka ni i kveld.
Det er all tid dere har.
Neiman.
Vent litt.
Ser du tempomarkøren?
Firedelsnote = 330?
Det er dobbelt tempo. Det var jo det som fikk deg inn i bandet?
Ja.
Jeg kom nylig over en annen guttunge -
- som jobbet med dobbelt tempo på et øvingsrom.
Han får en sjanse.
- Er jeg seint ute? - Nei, perfekt. Kom inn, Connolly.
- Dere kjenner hverandre? - Fra Nassau-bandet. Står til?
Jeg har midlertidig gitt Neiman fast plass.
Men før konkurransen vil jeg vite at vi gjør denne så godt som mulig.
Det er dette?
Jeg ga Connolly blekka i morges. Nå vil jeg la begge prøve seg.
Neiman, ta settet. Fra starten.
Ikke bry deg om slag, bare tempo.
Klar?
Ikke mitt tempo. Connolly.
- Kan jeg ta det fra start? - Connolly, spill.
- Jeg klarer det. - Vi prøver Connolly.
Får jeg lov?
Klar?
Perfekt, Connolly.
Dette er det flotte med Studiobandet.
En kandidat kan godt overta den faste plassen.
- Snakker du alvor? - Takk.
Den dritten der?
Takk.
Slapp av, Fletcher har det bare i kjeften.
Jeg kan spille dette.
- Hvorfor gjør du sånt? - Ikke nå.
- Jeg kan dette. - Ikke nå!
Gjør deg fortjent til det!
Jeg sier det som det er.
Vi bør ikke være sammen.
Jeg har tenkt mye, og vet at dette vil hende:
Jeg fortsetter arbeidet.
Det vil ta mer og mer av tiden min.
Vi kan ikke være så mye sammen.
Selv når vi er det, tenker jeg trommer. Noterer i blekker og slikt.
Du vil begynne å bli støtt.
Be meg spille mindre, være mer sammen med deg. Du føler deg ubetydelig.
Jeg kan ikke det.
Jeg blir irritert fordi du ber om det.
Så begynner vi å hate hverandre. Det blir ugreit.
På grunn av dette vil jeg heller ta et brudd nå.
For jeg vil bli stor.
Og det er du ikke.
Jeg vil bli en av de store.
Og det ville jeg hindre deg i?
Ja.
Du vet at jeg ville hindre deg? Du er sikker på det?
Ja.
Og jeg ville sjelden se deg?
Og du ville behandle meg bedritent. For jeg vet ikke hva jeg vil, -
- men det gjør du, og skal bli stor. Og jeg blir glemt.
Du vil ikke ha tid til meg, -
- for du har større ting å gjøre.
- Akkurat. - Hva faen feiler det deg?
Du har rett. Vi bør ikke date.
Takk, det holder.
TEMPO! JÆVLIG HØYT!
Faen ta!
Jævla dritt!
Dritt! Kom igjen!
Vi har en ny musiker. Ryan Connolly.
Beklager.
Legg ned instrumentene litt.
TIL PROFESSOR FLETCHER - SEAN
Lytt et øyeblikk.
For seks år siden -
- kom jeg over en guttunge som jobbet med skalaer.
Han gikk 2. år, og hadde startet her med store forhåpninger...
...som alle dere.
Men sannheten var at han bare såvidt var kommet inn...
...og virkelig slet.
Og alle i fakultetet sa "kanskje dette ikke er noe for deg".
Men de så ikke det jeg så.
Denne skremte, tynne guttungen -
- som forbannet seg selv for at skalaene ikke satt.
Jeg så innsatsvilje i ham, og tok ham inn i Studiobandet.
Etter eksamen gjorde Marsalis ham til 3. trompet i Lincoln Center.
Et år senere var han 1. trompet.
Det er ham dere lytter til.
Hans navn var Sean Casey.
I morges fant jeg ut at -
- Sean -
- døde i går, -
- i en bilulykke.
Jeg ville si dere at han var en herlig musiker.
Jeg syntes dere burde vite det.
Beklager.
Til arbeid.
"Caravan", takt 105.
To frie takter.
Ikke helt riktig, Connolly.
Jeg vil prøve Neiman.
Kanskje han gjør seg fortjent nå.
Nei vel, da.
Tanner?
Svarte faen!
Connolly, gå tilbake!
Vi blir her til én av dere sopere spiller i takt.
Kanskje hele natta. Neiman.
Ikke mitt jævla tempo!
Beklager dette, karer.
Hvis dere må drite eller ta en kaffe, så gjør det gjerne nå.
Vi blir her til jeg finner én som kan holde takta.
Jeg beklager, musikere.
Ta 10-20 minutters pause. En time.
Hører dere, rasshøl? Gi meg nøyaktig 400 bpm!
Connolly, tilbake på settet!
Er det det raskeste du klarer, din verdiløse jødefaen?
Ikke rart mamma stakk. Vekk!
Og her kommer Mr. Gay Pride fra Upper West Side.
Dette er ingen Bette Midler-konsert med cocktails og dessert, -
- så spill raskere enn du drar pikk!
Ikke i nærheten. Da prøver vi den irske bondejævelen.
Du ser faktisk litt ut som en grønn nisse.
Tror jeg kaller deg Flannery.
Forpulte rasshøl!
Opp!
Ikke glan etter en jævla gullskatt!
Justerer du krakken? Er det høyden som har vært problemet?
Så nå blir det riktig?
Sett i gang.
Dritt! Faen ta deg!
Neiman.
Kanskje det er på tide å klare dette. Hva sier du?
Vis meg.
Ikke slakk av.
Kom an!
Raskere!
Fortsett å spille!
Ikke stans!
Neiman, -
- du fortjener plassen.
Kandidater, vask blodet av trommesettet mitt.
Nå kan vi starte.
17.00 i Dunellen i morgen.
Beregn minst to timer dit fra byen denne gangen.
Hold på reisekvitteringene.
Eller la være. Jeg gir faen.
DUNELLEN-KONKURRANSEN
- Vet du hvor drosjene er? - Du må ringe.
- De skal være her. - Nei. Og de tar en evighet.
Jeg må til Hargrove.
BILUTLEIE
Vær så snill! Dere har åpent ennå!
Kom igjen!
Hvor er du? Oppmøtet var fem.
Ja, jeg er nesten framme.
Vi skal på scenen om 20 minutter.
Fletcher lar Connolly varme opp.
Si til den jævla rødtoppen at jeg kommer!
Unnskyld at jeg er sein.
Flott at du har tid til oss, elskling.
Beklager, men jeg er klar nå.
- Connolly spiller. - Ikke faen om han gjør.
Hva faen sa du til meg?
- Det er min greie. - Min, og jeg avgjør hvem som låner den.
Vanligvis en som har stikker.
De er i bilen. Fem minutter.
- Bandet varmer opp. - Jeg kan bruke Ryans stikker.
- Du har mistet den. - Nei! Du kan ikke gjøre dette!
"Kan ikke"?
Når ble du ekspert på hva jeg kan, bedritne grinesabb?
- Jeg har fortjent denne! - Du har ikke fortjent noe, selvgode pikk!
Du ble bare fast fordi du mistet et hefte.
Du er bare i Studiobandet fordi jeg viste deg hva som trengs i Nassau.
- Tar jeg feil? - Jeg er der fordi jeg er best!
- Bare gi deg! - Dra til helvete og bla om, kjerring!
Jeg kan kutte deg ut når jeg vil.
- Da ville du gjort det! - Prøv, jævla snok!
Om nøyaktig 11 minutter er bandet mitt på scenen.
Sitter du ikke på krakken med egne stikker, -
- eller gjør du én feil, -
- så sparkes du tilbake til Nassau! Bla noter til du tar eksamen -
- eller slutter!
Når du er ferdig på Shaffer, får du pappa til å se ut som en suksess!
Eller Johnny Utah her kan spille. Du bestemmer.
Det er min greie, og jeg kommer. Dra til helvete!
10 minutter, din jævla ynkelige lille soper!
Si at jeg kommer.
Hva skjer? Vi går på scenen!
Jeg stengte meg inne. Kommer nå.
Til venstre om 60 meter.
- Kjører du? - Nei!
Hva var den lyden?
Bare si til Fletcher at jeg kommer, rasshøl!
Gikk det bra?
Jeg må ha stikkene mine.
Gå unna bilen!
- Jeg ringte ambulanse. - Litt lenger.
- Ikke gå. - Bare litt lenger.
- Nei, du må ikke! - Jeg må gå.
Hva faen er hendt med deg?
Shaffer Conservatory Studio Band.
Hva faen, Neiman?
Neiman...
...du er ferdig.
Mine damer og herrer, jeg beklager på vegne av Shaffer Conservatory.
Din jævla dritt! Jeg dreper deg!
- Dra deg vekk! - Kom deg unna meg!
Faen ta deg!
Faen ta deg, Fletcher!
Dra dere unna! Drittsekk!
- Når begynte du å snakke med henne? - Faren din tok kontakt denne uken.
Sier navnet Sean Casey deg noe?
Kjenner du til hans død?
Han hengte seg forrige måned.
- Hva har det med meg å gjøre? - Sean led av depresjon.
Det skal ha startet mens han var Fletchers elev.
Caseys er ikke velstående, de vil ikke gå til sak.
Hva vil de, da?
Sørge for at Fletcher aldri får gjøre det med en annen elev.
DIN UTVISNING FRA SHAFFER
ANDREW, 7 ÅR
Se, pappa! Paradiddle!
Flinke gutten min!
Han gjorde ikke noe.
Hva feiler det deg? Han er borte nå. Hvorfor lar du ham slippe straff?
Ville du beskrive oppførselen hans som ekstrem?
Voldte han noen gang med overlegg emosjonell smerte?
Det ville ikke bli en offentlig høring.
Han ville aldri vite at det var deg.
Hvorfor gjør du dette?
Tror du jeg lar ham gjøre min sønns liv til et helvete, -
- og slippe unna ustraffet?
Vet du ikke at jeg aldri ville la det skje?
At ingen ting i verden er viktigere for meg enn du er?
Vet du ikke det?
Andrew?
Bare si hva jeg skal si.
SOMMER
VEILEDNING
STUDIEPLASS-SØKNAD
Jeg fylte skapet med fruktdrops.
Jeg så det.
Takk.
Andrew.
Vet ikke om du har hørt -
- at jeg ikke er på Shaffer lenger.
Ja, jeg hørte det.
Sa du opp?
Ikke akkurat.
Noen foreldre fikk en gutt fra Sean Caseys klasse, tror jeg, -
- til å si ting om meg.
Men hvorfor noen ville ha annet enn godord å si om meg, -
- er et mysterium.
Den var god, hva?
- Unnskyld meg. - Nei, hør her.
Jeg skjønner. Jeg vet at jeg fikk fiender.
Jeg dirigerer litt.
JVC-festivalen er tilbake i år.
Om noen uker skal jeg åpne med et proffband.
Flott.
Ja, det er bra.
Sannheten er at jeg tror at folk ikke forsto -
- hva jeg gjorde på Shaffer.
Jeg var ikke der for å dirigere.
Enhver idiot kan vifte med armene og holde tempo.
Jeg var der for å drive folk hinsides det som ventes av dem.
Jeg tror det er -
- en absolutt nødvendighet.
Ellers berøver vi verden den neste Louis Armstrong -
- eller Charlie Parker.
Jeg fortalte hvordan Charlie Parker ble Charlie Parker?
- Jo Jones kastet en cymbal på ham. - Akkurat.
Parker er ung, brukbar på sax.
Reiser seg for å spille på en cutting session, og tabber seg ut.
Jones holder på å halshogge ham.
Han blir ledd av scenen.
Gråter seg i søvn.
Men hva gjør han neste morgen?
Han øver -
- og øver og øver, med ett mål:
At han aldri mer skal bli ledd av.
Et år senere drar han tilbake til Reno Club.
Går opp på scenen, og spiller den beste jævlige solo verden noen gang har hørt.
Tenk om Jones bare hadde sagt:
"Det er greit, Charlie."
"Det var OK. Bra jobb."
Charlie ville ha tenkt "faen heller, jeg gjorde en ganske bra jobb".
Og det var det. Ingen Bird.
For meg er det en absolutt tragedie.
Men det er det verden vil ha nå.
Folk lurer på hvorfor jazzen dør.
Jeg skal si deg, -
- og hver "jazz"-plate fra Starbucks beviser poenget mitt:
Det fins ikke to mer skadelige ord -
- enn "bra jobb".
Men fins det en grense?
Kan man gå for langt, -
- og avskrekke den neste Charlie Parker?
Nei. For den neste Charlie Parker ville aldri la seg avskrekke.
Sannheten er -
- at jeg aldri har hatt en Charlie Parker.
Men jeg prøvde.
Jeg prøvde faen meg virkelig. Det er mer enn de fleste gjør.
Og jeg vil aldri be om tilgivelse for hvordan jeg prøvde.
- Vi ses. - Ja.
Andrew.
Jeg aner ikke hvordan du vil ta dette.
Bandet jeg leder på JVC... trommeslageren holder ikke mål.
Skjønner du hva jeg sier?
Nei.
Jeg bruker Studioband-spillelista.
Du vet. "Caravan", "Whiplash".
Må ha en som virkelig kan blekkene.
Ryan Connolly?
Han var bare en motivatør for deg.
- Tanner? - Han gikk over til legestudium.
Han lot seg vel avskrekke.
Bruk helgen til å tenke på det.
- Hallo? - Nicole, det er Andrew.
Hei.
Det er en stund siden -
- jeg snakket med deg.
Hør her.
Jeg er virkelig lei meg for alt sammen.
Jeg vet at det ikke holder, -
- men jeg er bare virkelig lei meg.
Jeg spiller en konsert til helgen.
Det er en JVC-sak.
Jeg lurte på om du ville komme, -
- og vi kanskje kunne ta en pizza etterpå, -
- og klage på skolene våre igjen.
Hva er... var det Jayvees du sa?
Nei, JVC.
Det er en jazz-greie.
Ja vel.
Jeg vet ikke om jeg kan.
Jeg må spørre typen min.
Ja vel.
Jeg spør, men jeg vet ikke.
- Jeg tror ikke han liker jazzmusikk. - Det er ikke noe for alle.
Kanskje jeg ser dere der, da.
Greit.
Ha det.
Hør etter.
For dere som er nye, og det er visst alle bortsett fra Cal:
Denne kvelden kan endre livet deres. Én telefon fra den salen, -
- så kan dere få kontrakt med Blue Note, bli EMC-klient -
- eller fast på Lincoln Center.
Men tabber dere dere ut, -
- bør dere kanskje se etter ny jobb. For disse folkene -
- glemmer aldri.
Er dere klare?
Nå har vi det gøy.
Tror du jeg er dum, for faen?
- Hva? - Jeg vet at det var deg.
Takk, mine damer og herrer.
Vi er veldig begeistret over å åpne årets JVC-festival.
Jeg er Terence Fletcher, dette er New Yorks beste.
Og det betyr at de er blant verdens beste.
Vi spiller gamle kjenninger, -
- men starter med en ny låt -
- av Tim Simonec: "Upswingin"'.
Hva faen er det du gjør?
Ta deg sammen!
Du har vel ikke det som skal til.
Det var litt ekstra à la carte i rytmeseksjonen der.
Kom an, vi drar hjem.
Hva er det du gjør?
Nå senker vi tempoet litt.
Dere har nok hørt...
Jeg teller deg inn.
"Caravan".
Tre, fire.
Jeg stikker ut øynene dine.
Hva er det du gjør?
Jeg teller deg inn!
Norske tekster: KIM AAMOT