Päivisin olen Marinette,
ihan tavallinen tyttö.
Minulla on silti salaisuus, josta kukaan ei tiedä.
Ihmeellinen! Kaikkein paras!
En pelkää eessä vaikeuksien!
Ihmeellinen! Onnekas!
Vahvin on voima rakkauden!
Ihmeellinen!
Kyllä, on kiire.
Keskeytit jotain tärkeää.
Mitä haluat?
Mitä? Ei käy päinsä!
Mallivaate on virheellinen. Piti vain noudattaa kaavaa, imbesillit.
Mitä teen? Näytös on kolmen päivän kuluttua.
Ei, hän on täysin toivoton.
Soita avustajalleni, hän antaa vaihtoehtoja.
-Onko äidin potretin takana piilo? -Pidän salaisuuksista.
Jes, anna mennä.
En voi tehdä sitä. Isäni ei tykkäisi.
En tiedä koodiakaan ja miekkailutuntini alkaa.
-Todellinen ilonpilaaja. -Plagg, ei!
Kappas, mitäs täältä löytyy?
Tiibet-kirja, hotellin lehtinen, vanhaa sälää.
No niin, missä aarteet?
Olen nähnyt tuon kirjan jossain.
Ihan sama. Nälkä, antakaa juustoa!
Miksi kirja on lukkojen takana?
Haukkakoi? Mitä se hirviö tekee supersankarikirjassa?
Juustoa! Oletko kuuro?
Adrien, myöhästyt.
Etsin läksyjäni. Pöhkö kun olen.
Mieti, Lila tuntee prinssi Alin. Hän oli Alin yksityiskoneen kyydissäkin.
Miksi Kerkko Kivi teki laulun Lilasta eikä minusta?
Lila tuntee kaikki leffaohjaajat. Hän mainitsee minut Steven Bsielbergille.
-Lila? -Niin, uusi oppilas.
Antoi haastattelun Kerttublogiin. Leppäkerttu pelasti hänet. Katso!
Kuka hän on? Mitä hän tekee elämäni rakkauden vieressä?
Lilan elämä on uskomaton.
Ja nyt hän opiskelee täällä. Hän on mahtava.
Mitä? Älä sano noin. Ei lupaa hyvää.
Entä jos Adrien ihastuu häneen? En tiedä yksityiskoneista.
Minusta ei tehdä lauluja enkä tunne ketään leffa-alalta.
Adrien unohtaa minut.
-Mitä nyt? Alya, heidät on pysäytettävä. -Rauhoitu, Marinette.
Lilan haastattelu nosti blogini huippusuosioonsa.
Mitä tapahtuu?
Onko se Lila hypnotisoinut kaikki?
Et kai ole kateellinen?
Minäkö kateellinen? En todellakaan.
Missä hän on?
Adrienin kirja! Haluan katsoa sitä.
Mikä siinä kiinnostaa? Piiloon, Tikki!
Historian läksyjen aika.
Paljon kivempaa yhdessä, vai mitä?
Mikä tuo on?
Ei mikään, tarinoita supersankareista.
Supersankarit ovat ihania.
Ei, on jo liian myöhäistä!
Leppäkerttu?
Hän on mahtava.
Ei tyttö tarvitse tuollaista asua ollakseen mahtava.
En tiedä, siis...
Olet siis heikkona siihen kerttuun?
Minäkö? En ollenkaan.
Kuule, Leppäkerttu on läheinen ystäväni.
-Ihan tosi? -Voimme jutella siitä, muttei täällä.
Tavataan puistossa koulun jälkeen, niin kerron.
Pitää mennä, tunti alkaa 58 sekunnin päästä.
Eli siis puistossa?
Toki.
Naaraskettu-supersankaritar... Mielenkiintoista.
Marinette.
Niinpä, pakko puhua Adrienille ennen puistotreffejä.
Tyttöhän on roisto.
Ei, et voi kertoa vielä. Haluan nähdä kirjan ensin.
Jos se on se, mitä luulen, kirja on saatava.
-En tajua. Miksi? -Kerron, kun olen varma.
Lila ei saa päästä näkyvistä.
-Leppäkerttu ja minä olemme läheiset. -Valehtelija.
Hän tulee ulos.
Olemme liian kaukana.
Ai, moi.
Voi ei! Hän tuli jo.
Lila heitti kirjan roskiin, kakara.
-Haen sen. -Ei.
-Tarvitsen kirjan. Huolehdi Adrienista. -Tikki...
Tunnetko oikeasti Leppäkertun?
Tämä on se kirja.
Leppäkerttu pelasti henkeni ja meistä tuli läheiset.
Eräs seikka yhdistää meitä.
Siitä halusin kertoa.
Olen supersankarin jälkeläinen, Naarasketun.
Naarasketun?
-Hetkinen, kirjassani taisi olla hänestä. -Totta kai.
Hän on yksi suurimmista. Leppäkerttua vahvempi ja kuuluisampi.
Meidän kesken, Leppäkerttu ei pääse edes kärkikastiin.
Sain tämän kaulakorun isoäidiltäni.
Vau, hän on tosi taitava.
Sait kirjasi. En menetä Adrienia.
Aika muuttua!
Tikki, pilkut pintaan!
Tarkoitatko, että tämä on Ihmeellinen?
Hei, Lila, miten menee? Pitkästä aikaa.
Näin Kerttublogin haastattelusi.
Toki tunsin yhteyden välillämme, kun pelastin sinut.
Siitä lähtien olemmekin olleet erottamattomat.
Itse asiassa, milloin pelastinkaan sinut? En muista.
Aivan, nytpä muistinkin, en koskaan!
Emmekä ole ystäviä.
Neiti Teeskentelijä tässä yrittää tehdä vaikutuksen.
Etkö siis ole supersankarin jälkeläinenkään?
Enemmänkin supervalehtelija.
Kuinka kehtaat!
Odota, Lila...
Hei, mitä tuo oli?
Siis, etkö ollut vähän ankara?
En siedä valheita, varsinkaan itsestäni.
Mikä sinua vaivaa, Leppäkerttu?
Ehkä se oli ylilyönti, mutta pääsinpähän hänestä eroon.
Mahkuni Adrienin kanssa ovat poissa!
Vihaan sinua, Leppäkerttu.
Kateus, petos ja supersankariksi halajaminen.
Nuori neito on täydellinen saalis.
Nouse siivillesi, pikku ilkimykseni, ja ilkeytä hänet!
Naaraskettu, olen Haukkakoi.
Annan sinulle harhan lahjan. Valheesi heräävät nyt henkiin.
Ansaitse Leppäkertun ja Mustan Kissan luottamus.
Petä heidät ja tuo heidän Ihmeellisensä!
Se olisi minulle ilo, Haukkakoi.
Plagg, kynnet esiin!
Hätätapaus!
Olen Naaraskettu, ainoa, jonka Pariisi tarvitsee.
Naaraskettu!
-Kuka? -Uusi kumppanimme.
Eikö ole outoa, että hän ilmaantuu tyhjästä?
-No, hoiti homman... -Olisin pysäyttänyt meteoriitin itsekin.
Hei, rauhoitu.
Hän vaikuttaa tosi mahtavalta.
Hei, kiva kun tulitte. Tarvitsen apua. Vauhtia.
Uskomatonta. Haukkakoi ilmielävänä.
Hän ei ikinä näyttäydy. Jotain on tekeillään.
Kukistamme hänet yhteisvoimin.
Jokaisen kykyjä tarvitaan.
-Voit luottaa meihin. -Kiva tavata, Musta Kissa. Siisti asu.
No, kiitos. Samoin, Naaraskettu.
Ensin meteoriitti, nyt Haukkakoi. Samana päivänä.
Eikö se ole vähän outoa?
-Miten niin? -Kysyin Mustalta Kissalta.
Minusta sinä olet outo, neiti. Onko kaikki hyvin?
Hienosti. Hei, Naaraskettu, mikä on Ihmeellisesi?
Kaulakoruni.
-Minkä kyvyn se antaa? -Lentämisen ja voimakkuuden.
Hän pääsee karkuun!
Leppäkerttu vasemmalle, Musta Kissa oikealle. Minä tulen takaa.
Ei! Minä oikealle, Musta Kissa taakse.
Sinä... vasemmalle.
-Selvä. Ihan sama minulle. -Hyvä.
Relaisitko vähän? Hän on yksi meistä.
Hän juoksee suoraan ansaani.
Minne hän meni?
Hoitelen hänet.
Hyvä, toisen vuoro.
Minne hän meni?
Sinuna en liikkuisi milliäkään.
Ei hätää. En halua olla ystäväsi.
Mutta nyt et voi väittää, ettemme tunne toisiamme.
Lila?
-Nimeni on Naaraskettu! -Et ole supersankari.
Olet yksi ilkeytyksen uhreista.
Kaikki pitävät minua supersankarina, myös Musta Kissa.
Et voi syyttää minua valehtelijaksi, koska sinua pidetään sellaisena.
Naaraskettu, ota Leppäkertun Ihmeellinen, korvakorut!
Ennen kuin hankkiudun sinusta eroon, annat minulle Ihmeellisesi.
En ikinä!
Luuletko oikeasti, että voit valita?
Joko annat Ihmeellisen tai rakennus sortuu.
Et tekisi sitä.
Seis!
Se on harhaa, kuten meteoriitti ja Haukkakoi.
Se on kykysi, eikö vain?
Harha, valheet, totta kai.
Tietysti. Onko Naaraskettu siellä, Musta Kissa?
-Ei. En löydä Haukkakoitakaan. -Hän ei ollut ikinä siellä.
Mehän näimme hänet.
Naarasketun kyky on luoda harhoja. Haukkakoi ei ollut todellinen.
Mitä yrität sanoa?
Hän ei ole supersankari, vaan ilkeytetty.
-En tajua. Miksi? -Taitaa olla osin syytäni.
Pilasin hänen mahkunsa ihastukseensa.
-Lila? -Menee varmaan pojan luokse.
-Lähetän osoitteen, nähdään siellä. -Selvä.
Taidan tietääkin tien.
Eikö Musta Kissa toimisi paremmin?
Jos Naaraskettu tykkää minusta, saan hänet järkiinsä omana itsenäni.
Luuletko voittavasi hänet ilman supervoimiasi ja minua?
Piiloon, hän tulee.
Adrien!
Hei. Kuka sinä olet?
Muistatko tämän kaulakorun? En osannut selittää,
mutta nyt näet itse, etten valehtele.
Olen supersankari.
-Lila? -Sano vain Naaraskettu.
Pahoittelut edellisestä. Leppäkerttu on kateellinen, koska on heikompi.
Huomaat vielä, etten ole mielikuvituksesi tuotosta.
Mitä hän tekee?
Ei ole aikaa odotella.
Näetkö? Hän on kateellinen minusta, sinusta, meistä.
Nyt et pilaa treffejämme, Leppäkerttu.
Eivät nämä varsinaisesti olleet mitkään treffit.
Siis olisihan tilanne voinut muuttua. Ei tarvitse suuttua.
Jututtaisin supervalehtelijaa.
Lakkaa luulemasta harhojasi todeksi.
No, olinkohan oikeassa?
Älä viitsi. Kynnet esiin!
Sori, tulen myöhässä. Oli vaikea löytää perille.
Harhoja?
Musta Kissa! Hän vei Adrienin!
-Sekin on harhaa. -Mistä tiedät?
Kissan legendaarinen kuudes aisti.
Ihanko tosi? Adrien on poissa!
En edes yritä luikerrella tästä.
-Anna Ihmeellisesi tai teen sen. -Etkö tykkääkään hänestä?
En niin paljon kuin voittamisestanne. Ei pahalla.
-Huijaat. Jälleen yksi harha. -Lyödäänkö vetoa?
Ei!
Älä tee sitä.
Ei!
Tuolla hän on!
Onnenamuletti!
Tiedän, miten voitamme hänet.
-Suklaatikkarilla? -Luota minuun. Valmistaudu.
Mullistus!
Loukussa, kuin kettu.
Päiväsi ovat luetut, Ilkeyttäjä.
Aika epäilkeyttää!
Sainpas!
Heippa, pikku perhonen.
Ihmeellinen Leppäkerttu!
-Lila? -Leppäkerttu?
Ylireagoin, en olisi saanut puhua sinulle niin.
Olen pahoillani.
Unohda. Olit oikeassa, meistä ei tule ikinä ystäviä.
Hän on yhä vihainen.
Naaraskettua ei ole lyöty, Leppäkerttu.
Hänestä kuullaan vielä!
Yksi asia vielä. Missä Adrien on?
Kaikkihan palautui ennalleen.
-Hän on varmaan kotona. -Tarkistan asian.
Ei, minä menen. Muutut pian takaisin.
Niin sinäkin. Ei vastaväitteitä. Hoidan asian.
Tuo jääräpäisyys. Se on niin -
vastustamatonta.
Adrien?
Oletko siellä?
Voinko tulla?
Leppäkerttu täällä. Onko kaikki hyvin?
Joo, oli niin jännää, että oli pakko hypätä suihkuun.
Joo, aivan.
-Anteeksi, häippäisen tästä. -Kiitos.
Kirja olisi voinut olla siteeni Adrieniin ilman Leppäkerttu-asuani.
Mutta tajuan, en palauta sitä hänelle.
Olen pahoillani, mutta kirjan tieto on korvaamatonta.
Tieto? Sehän on koodikieltä.
Eräs on etsinyt kirjaa kauan. Hän osaa tulkita koodia.
Mikä kirjassa on niin erityistä?
Siinä on kaikki Ihmeellisten salaisuudet. Se on pyhä.
Ja vaarallinen väärissä käsissä.
En tajua. Kerro, mitä tapahtuu ja kuka hän on.
Suursuojelija.
Ja teidän taitaa olla viimein aika tavata.
-Veitkö isäni kirjan, Plagg? -En tietenkään.
Jos jään kiinni, luvassa on jotain Haukkakoitakin pahempaa.
Hei, Leppäkerttu.
Tekstitys: Katariina Uusitupa