Päivisin olen Marinette,
ihan tavallinen tyttö.
Minulla on silti salaisuus, josta kukaan ei tiedä.
Ihmeellinen! Kaikkein paras!
En pelkää eessä vaikeuksien!
Ihmeellinen! Onnekas!
Vahvin on voima rakkauden!
Ihmeellinen!
Tarkkana, tämä on suora lähetys Pariisista.
Hei jengi, Alya täällä ja ainoa oikea Kerttublogi.
Mikä tuo on?
Leppäkerttu tositoimissa. Pitäkää kiinni, kyyti alkaa.
HISTORIA
Mieletöntä!
Tämä ei ole mikä tahansa opus, vaan lukion historiankirja.
Tiedän, koska omistan täsmälleen saman.
Voisiko Leppäkerttumme olla lukiolainen oikeassa elämässään?
Sanoinhan jo alusta alkaen, Tikki, että olen täystohelo.
Tehty mikä tehty. Sitä ei voi muuttaa.
Voimme mennä vain eteenpäin. Alya ei saa tietää, kuka olet.
Tiedät, kuinka sinnikäs hän on Leppäkertulle omistetun bloginsa suhteen.
Mutta miten? Ehkei minusta ole tähän leppäkerttuiluun.
Olet valittu, Marinette. Kaikki järjestyy, luota minuun.
Jokainen voi oppia menneisyydestään.
Tämä näyttää, miksi.
FARAOT
Louvressa on näyttely farao Tutankhamonista.
Miten se liittyy tähän kuvioon?
Suostuttelet Alyan sinne kirja mukanaan.
Sanot löytäneesi jotain Leppäkertusta.
-Museosta? -Sittenpähän näet.
No, en tiedä, miten vakuutan Alyan menemään näyttelyyn,
saati sitten siitä, etten ole Leppäkerttu.
Häntä kyllä kiinnostaa ja niin sinuakin. Lupaan sen.
Voitko uskoa? Pitää vain löytää kirjan omistaja -
ja "pam", Leppäkertun henkilöllisyys selviää!
Polttaa jo.
Uskotko tosiaan henkilöllisyyden ratkeavan jokaisen lukiolaisen omistamalla kirjalla?
Joo, koska koulumme on ainoa, jossa kirja on käytössä!
Selvitän siis vain, kuka ekan vuoden tytöistä kadotti kirjansa.
-Tyttöjä on 43, minä pois lukien. -42!
Sinä ja minä pois lukien.
Eilen joku tuli tunnille ilman oppikirjaansa.
Jätin sen kotiin. Minähän unohdan aina tavarani.
Kunhan kiusaan.
Toki jätän sinut tutkimusten ulkopuolelle vasta, kun kirja on mukanasi.
Se on ehjä.
Niin minäkin. Kiitos kysymästä.
Sori. Hei, tehän olette Alixin luokalla.
Olen hänen isoveljensä, Jalil Kubdel.
Tutankhamon-faneja tekin?
Isä!
Outoa.
Miksi tulimmekaan tänne? Liittyykö näyttely Leppäkerttuun?
-Ihan tosi? -No...
Joo, se on tuolla päin.
Pitäkää kiinni, kyyti alkaa.
Mieletöntä!
Tämä ei ole mikä tahansa opus, vaan lukion historiankirja.
Tiedän, koska omistan täsmälleen saman.
Voisiko Leppäkerttumme olla lukiolainen oikeassa elämässään?
Hullua. Ajatella, että meillä on sama kirja.
-Ehkä käymme samaa kouluakin. -Etkö sitten tuntisi hänet?
Miksi keskittyä leideihin, kun voi nauttia tästä?
Tytöt tuoksuvat ja näyttävät paljon paremmalta kuin tuo juusto.
Miten vain, omapa on häviösi.
Ainoa häviöni on ruokahaluni.
Vauhtia. Kerro jo, mikä se on.
En, koska silloin se ei olisi yllätys,
ei sinulle eikä minulle.
Usko vain, isä, se löytyy hieroglyfeistä.
Anteeksi. Tuo, valtikka kädessään, on Tutankhamon ensimmäinen.
Vastapäätä on prinsessa Nefertiti.
Rinnalla on sata muumiota. Nefertiti kuoli vuosia aiemmin.
Hänestä tuli auringonjumala Ran jumalatar.
Niin, tiedän. Olenhan näyttelyn kuraattori.
Tietänet faraon myös halunneen herättää prinsessansa henkiin -
tarjoamalla uutta vaimoa Ralle. Hänen rituaalinsa näkyy tässä.
Kukaan ei ole selvittänyt hieroglyfejä täysin, paitsi minä!
Taianomainen säe, jota rituaalissa lausutaan.
Olen varma siitä!
Muistuttaa erästä toista hulluine ideoineen.
Sinua!
Ehkä pidät teorioitani Leppäkertusta hulluina. Näet pian olevasi väärässä.
Jalil, tämän tyyppiset freskot kuvaavat lähes aina tarua.
Sitä kutsutaan taruksi syystä.
Niin luullaan, mutta se on totta.
-Voin todistaa sen. -Niinkö?
Ja kuinkahan sen oikein teet?
Tarvitsen Tutankhamonin valtikan lausuakseni loitsun.
Oletko tosissasi?
Älä kuvittelekaan koskevasi siihen, saan potkut.
Se on korvaamaton, historiallinen esine, ei lelu.
Älä nyt, loitsua on testattava.
Entä jos Tutankhamon osasi herättää kuolleet?
Jalil, nyt riittää. Irrota nenäsi papyruksista -
ja keskity todellisuuteen.
Fantasioissa ei ole mitään väärää.
Etenkin, kun voin tehdä niistä totta.
Nouse siivillesi, paha Ilkeyttäjäni,
ja muuta tuo nuorukainen.
Laske alas se!
Näytän Leppäkertun salaisuuden.
Oli jo aikakin. Paras olla blogin arvoista.
Farao.
Olen Haukkakoi.
Olen varustanut sinut muinaisten jumalten taikavoimalla.
Vaadin vastapalveluksen tästä lahjasta.
Kallisarvoinen Nefertitini herää henkiin.
Tämä sattuu jo silmiini.
Katso tarkkaan, se löytyy sieltä.
Hei, sinä.
Tut, anna minulle aikaa.
Hei!
Alya, piiloudu!
Häipykää täältä, nopeasti.
Minun on muututtava.
Tikki, pilkut pintaan!
Ei ole totta.
Suora blogilähetys, katsojat.
Olen paikalla ennen Leppäkerttua tai Mustaa Kissaa. Mieletöntä.
Vau, huippuja ilmeitä. Tuo toimii.
Aika muuttua.
Plagg, kynnet esiin!
Tuohan on varastamista.
Itse asiassa otan omani takaisin.
Ehkä jos olisit oikea farao, mutta et ole.
Katsokaa Leppäkerttua. Jos näen unta, älkää herättäkö.
Leppäkerttu vilkutti. Ei ole totta.
Sekhmet, anna minulle voimasi!
Kovin ystävällistä pitää ovea auki.
Nauti arkustasi.
Tämä on ihan älytöntä! Pitäkää silmänne auki.
-Heippa. -Kasvosi...
Kohtalo toi sinut eteeni.
Tule mukaani!
Hei, näpit irti. Osaan kävellä itsekin.
Oikeasti?
-Päästä hänet. -Piilottelet viattoman sivullisen takana.
-Olet heikko, farao. -Voimakkaampi kuin sinä.
Viimeisimmät tapahtumat kulissien takaa löytyvät blogistani.
Tuo Alya on urhea likka.
Jos tarkoitat pomottavaa, pippurista ja rohkeaa, olet oikeassa.
Vauhtia, hommaa meidät ulos, Musta Kissa.
Mullistus!
-Miten löydämme heidät? -Blogissa on suora lähetys.
Hei kaikki, Alya täällä. Bloggaan suorana roiston olkapäältä.
Jymyuutinen tulossa. Pysykää kanavalla!
Mene vain. Tulen, kun Ihmeelliseni latautuu.
Kiirehdi, meitä molempia tarvitaan.
-Hei. -Seuraavaan vaiheeseen.
Anubis, tuo minulle muumioita!
Pian olemme taas yhdessä, Nefertiti, kauan kadoksissa ollut rakkaani.
Todellinen jymyuutinen.
Anteeksi, farao, mutta mitä täällä tapahtuu?
Suoritan pyhän loitsun tuodakseni Nefertitin takaisin.
Selvä. Tarkoitat papyruksen loitsua.
Kyllä. Sata muumiota ja uhrilahja.
Mikä uhrilahja?
Taivutellakseni Ran antamaan prinsessani takaisin -
-tarjoan vastineeksi viattoman sielun. -Niitä on harvassa, kamu.
Mutta löysin jo hänet.
Muistutat paljon häntä.
Siis mitä?
Pidä pintasi, Alya.
Voi ei, juoksin suoraan aikakuplaan.
Pakko päästä ulos.
Leppäkerttu, Alya täällä. Olen uhrilahja auringonjumalalle.
Kiirehdi.
Odota, Alya. Olen melkein perillä.
Uskotko tosiaan,
että tuo horina auringosta ja muumiosta toimii?
Ei mitään kunnioitusta. Akkusi ovat tarpeeksi täynnä.
Plagg, kynnet esiin!
Kiitos, että odottelit.
Eipä mitään.
Ilkeyttäjä on vapautettava, ennen kuin tyttöparka uhrataan.
En näe häntä tai faraota.
Tuolla.
Seis.
Kuka tuo mustapilkkuinen jumalatar on papyruksessasi?
Leppäkerttu, viholliseni.
Vastustajani esti suorittamasta rituaalini 5 000 vuotta sitten,
mutta tällä kertaa hän ei estä Nefertitiä palaamasta.
Sanoitko "Leppäkerttu" 5 000 vuotta sitten?
-Jokainen voi oppia menneisyydestään. -Et näytä yhtään yli 3 000-vuotiaalta.
Nyt tiedät, miksi olen niin paljon sinua viisaampi.
Oi, pyhä Ra,
auringonjumala.
Minä, farao, uhraan sinulle viattoman sielun.
Tämä uhri on vastine Nefertitin paluusta.
Kumarran edessäsi ja ojennan lahjan muumioideni rinnalla.
Yhdessä rukoilemme prinsessa Nefertitin turvallista paluuta.
Herää, Nefertiti!
Herää!
Leppäkerttu!
Alya on pelastettava, ennen kuin rituaali päättyy, tai hän katoaa iäksi.
-Mitä teemme? -Pitele muumioita, minä hoitelen faraon.
Miksi minä saan nuo friikit, kun sinä livahdat taakse?
Vain minä voin napata Ilkeyttäjän.
Ja sinä olet meistä rohkeampi.
Toki.
Et ajattele noin, mutta leikin mukana.
Herää, Nefertiti...
Hei siellä, sideharsot. Käärisimmekö homman pakettiin?
Musta Kissa!
Ottakaa kiinni!
Ettekö pääse lujempaa?
Hetkinen, tämä vaikuttaa ansalta!
Sainpas.
Horus, anna minulle siipesi!
Jengi, näitte jälleen Leppäkertun mielettömän visiitin. Kiitos avusta.
Olepa hyvä. Tilanne ei ole vielä ohi, ennen kuin...
Leppäkerttu tuhoaa Ilkeyttäjän sisältävän riipuksen ja palauttaa kaiken ennalleen.
Riipus... Olet tarkka.
Hyvä, Leppäkerttu!
Ei!
Tällä kertaa et voita, Leppäkerttu!
-Auta, Leppäkerttu! -Murskatkaa tuo hyönteinen!
Mitä ihm...
Musta Kissa, tänne päin.
Alya on pelastettava ennen kuin hän on pimeyden kehässä.
Et estä tuomasta Nefertitiä takaisin. Tuhoan sinut.
Anubis, tuo minulle muumioita!
Horus, anna minulle siipesi!
Musta Kissa, riipus. Ilkeyttäjä on siinä.
Sekhmet, anna minulle voimasi!
Se on ohi.
Leppäkerttu, pelasta minut!
Ra, auringonjumala,
ota vastaan nöyrä uhrilahjani ja palauta prinsessa minulle!
Onnenamuletti!
-Leppäkerttu-asu? -Sekö on viimeinen toivomme?
Tämä uhri ei riitä Nefertitistä.
Hei, kiitti paljon.
Liian myöhäistä. Rituaali on alkanut.
Vapauta Alya ja uhraa minut.
Eikö se olisi suloisin kosto 5 000 vuoden jälkeen?
Minähän pidin Nefertitin poissa luotasi.
On totta, että olisit tätä kuolevaista arvokkaampi uhri.
Horus, anna minulle siivet!
Oikeasti?
Anteeksi vain, mutta olen erinomaista uhrimatskua.
Ota hänen Ihmeellisensä, korvakorut!
Sinä voitat, farao.
Haluatko Ihmeelliseni?
-Mene hakemaan. -Hae ne!
Lelu? Huijasit minua!
Enää et ilkeile, Ilkeyttäjä.
Aika epäilkeyttää!
Sainpas!
Heippa, pikku perhonen.
Ihmeellinen Leppäkerttu!
Mitä tapahtui?
Kiitos, Leppäkerttu. Pakko kysyä, minkä ikäinen olet oikeasti?
Ainakin paljon lukiolaista vanhempi.
Eikö minun ikäni kiinnosta?
Hetken päästä taidan arvata itsekin.
Missä olet ollut?
Et usko tätä, minut muumioitiin.
Toivottavasti et ollut vaihtamassa minua Nefertitiin.
Mitä? Uhrattiinko sinut melkein?
Ilman sinua en tietäisi Leppäkertun olevan ainakin 5 000-vuotias.
Hei, mitä varten ystävät ovat?
En silti tajua.
Mitä hän teki sillä lukion historiankirjalla?
Halusi varmaan tietää viimeisen 50 vuosisadan tapahtumat.
Taidat olla oikeassa. On vaikea pysyä kärryillä.
Hei, Leppäkertun oppikirja, se on poissa.
Karkasit ehkä tällä kertaa. Mutta takaan, Leppäkerttu,
jonain päivänä, missä ikinä oletkaan, saan Ihmeellisesi.
Etkä ole enää yhtikäs mitään!
En tajua. Tiedän, etten ole 5 000-vuotias.
Kuka se papyruksen Leppäkerttu oikein oli?
Kaltaisiamme voimauttajia ja supersankareita on ollut aina.
Eli tuo papyruksessa oleva et ole sinä.
-Mitä luulet? -Et näytä 5 000-vuotiaalta.
No, en olekaan. Olen vanhempi.
Olen vartioinut jokaista Leppäkerttua aikojen alusta asti.
Meitä on varmaan ollut vähemmän kömpelöitäkin.
Jokainen on erilainen.
Niin ajattelinkin.
Marinette, olet erilainen,
mutta yllättävällä, arvaamattomalla, herttaisella ja lahjakkaalla tavalla.
-Opit nopeasti. -Niinkö?
Kyllä.
Käyhän nukkumaan.
Huomennahan historian koe.
Ai niin, aihe on onneksi muinainen Egypti.
Tekstitys: Katariina Uusitupa