Cameron här. Lämna ett meddelande.
Hej, Cam. Det är Bos. Hör du det här inom några timmar...
Gallrar du dina samtal? Jag är glad att du svarar för mig.
–Självklart. –Vad gör du de närmsta timmarna?
–Jag vet inte. Jag sitter väl här. –Möt mig i Palo Alto klockan tolv.
–Är allt som det ska? –Bara prima. Gör mig bara en tjänst.
–Be mig inte att göra nåt. –Det rör inte jobbet.
Du måste möta mig på Hamilton Avenue 350 klockan tolv.
–Gör du det för min skull? –Måste det vara just i dag?
Duktig flicka. Hamilton 350. Kom inte för sent.
Okej.
God morgon.
Herrejävlar...
God morgon. Skulle inte du ge mig nåt i går?
–Vad menar du? –Fick du inte tillbaka biologiprovet?
–Jo, och jag fick högsta betyg. –Vad bra. Var är det?
Vill du se det? Jag fick det betyg jag säger att jag fick.
Då kanske du får komma tillbaka till Comet snart.
Jag vill inte. Du sa att jag skulle jobba där så länge det var roligt.
Det är inte roligt längre.
–Säger du inget om frisyren? –Skulle det göra nån skillnad?
Herrejävlar!
Vi behöver vittnen och eftersom Diane har sin dotter...
–Varför sa du inget? –Det ska inte bli nån stor grej.
–Jag kunde ha klätt upp mig. –Du är perfekt.
–Hej! –Tack för att du kom.
Läs det här och gråt glädjetårar.
Jag vill inte dra för stora växlar för jag är inte sån.
Rover krossar konkurrenterna. Även din exmakes företag.
–Vi kan säga Comet. –Vår trafik är dubbelt så stor.
–Hur lång tid tar en sökning? –35 sekunder, från över en minut.
–Användarna är väldigt nöjda. –Strålande.
Jag hörde att du tänker ta en välförtjänt semester.
Vart åker du? Och vem åker du med?
–Ingenstans. Bara lite vila hemmavid. –Vad skönt. Lite egentid.
–Tack för informationen. –Ta hand om dig.
Ingen annan gör det. Har jag rätt? Jag har rätt.
Vad jag letar efter? Mer tid.
Jag får e–post och använder datorn på biblioteket.
–Menar ni Prodigy? Vad jag letar? –Vad gör du hemma?
Luftkonditioneringen pajade så alla jobbar hemifrån.
–Vad gör du hemma? –Bos har gift sig.
–De gjorde det i morse. –Då har de pratat ut.
De sa att det var av praktiska skäl men jag hörde vigsellöftena.
–Blir du tårögd? –Jag är bara glad för deras skull.
Sluta pressa mig.
Hoppas det går bättre för dem än det gick för oss.
–I våra tidigare förhållanden. –Jag fattar.
–Har du bråttom? –Ja, jag måste fortsätta jobba.
Jag har redan ödslat bort morgonen och Alexis kommer i morgon.
Jag hade inte svarat för nån annan än Bos.
Eller dig. Jag hade svarat för dig.
–Försvinn ur min lägenhet. –Du har slut på toapapper.
Jag kanske kommer upp i kväll.
–Kommer du till husvagnen frivilligt? –Jag behöver toapapper.
Strålade! Då får du träffa alla.
Först fick jag lirka Billie bort från hörnet–
–men då började Bing studsa mellan väggarna.
Titta nu. Lydiga små änglar. Kom och titta.
–Skulle vi inte ta en promenad? –Jag ska bara finjustera en grej.
–Det tar två sekunder. –Det är vackert här.
Herregud... Kolla här.
Vi borde bygga ett hus. Med en fin veranda.
Billie är jävligt grym.
Inget överdådigt. Bara några rum. Två eller tre.
Går Gazebo och gömmer sig om det inte finns nån mat?
En eldstad i alla rum. Till och med på toaletten.
Brandmansstång. Stripparstång. Nån sorts stång.
Det börjar bli för sent för en promenad.
–Det var kul att sova på ditt kontor. –Bara två minuter.
–Jag vet att du tror det. –Vänta...
–Får jag bjuda ut dig på middag? –Skuldkänslor?
Vi kan åka in till stan och sova i din stora säng.
Jag ringer senare! Önska mig lycka till.
Vad fasen gör det för skillnad?
Herregud...
–Hur kort är det? –Rätt så kort.
Kortare än Dorothy Hamill men inte så kort som Mark Hamill.
Pixie–frisyr som Audrey Hepburn eller Mia Farrow?
Det är ingen moderiktig frisyr. Du kommer inte att gilla den.
Varför gjorde hon det? Hon som har så fint hår.
Hon verkar ha en del problem och försöker hävda sig.
15–åriga flickor borde sättas på en ö tills de är redo för samhället.
Vissa har det kämpigare än andra. Jag ville bara förvarna dig.
Tack för att du tog dem i veckan. Jag behövde lite egentid.
–Hur är mötena? –En blandning av tristess och skräck.
Nån berättade om drogorsakad förstoppning som jag inte kan glömma.
Det ska bli skönt när det är över.
Och som ytterligare förnedring så har jag petats från Rover.
–Håll tyst. –Vad hände?
Ungefär allt. Cam, Bos, Diane...
En perfekt storm av hemskheter.
Vi är åtminstone inte konkurrenter längre.
–Skönt när Comet krossar Rover. –Varför tror du att det ska hända?
–Vi satsar på marknadsföring. –Vet du användarsiffrorna?
–50 000 träffar om dagen. –Rover har det dubbla.
En genomsnittlig sökning tar 35 sekunder.
–Det är imponerande. –Ja, det är det.
–Men det gör dem även sårbara. –Vad menar du?
Jag tror att vinnarna blir de som får användarna att stanna.
Varför försöker vi bli snabbast när vi borde hålla kvar användarna?
Om de stannar kvar så får vi fler annonsörer.
–Vi ska skicka dem till andra sidor. –Men vi kan bli ett eget mål.
–Enlig Donna ligger vi efter. –Vänta... Donna?
–Vad har hon med det här att göra? –Inget. Hon kom förbi i morse.
–Vi hörsammar inte hennes råd. –Spela roll om det är en bra idé.
Hon är vår konkurrent. Varför lyssnar vi på henne?
För att hon har insikt i marknaden.
Donna får inte störa oss. Vi fortsätter med marknadsföringen.
–Varför, om vi gör om hela sidan? –För att vi inte gör om den.
Ursäkta, men vi fryser därute.
Killen som var här i går verkar vilja frysa ned oss.
Rovers besökare stannar i 30 sekunder medan våra stannar i över en minut.
–Jag litar inte på uppgifterna. –Sluta larva dig.
–Ligger du med henne igen? –Om jag ligger med min exfru?
Vi pippar som kaniner och Katie går med på det.
Ni umgås väldigt mycket. Mer än vanligt.
Vi har barn ihop. Jag borde aldrig ha sagt att idén kom från henne.
Jag tar inga affärsråd från nån som vill dansa på företagets grav.
Så hemsk är hon inte. Hon är inte ens...
Hon är helt annorlunda nu och har annat att tänka på.
Min dotter jobbar här. Skulle hon förstöra företaget dottern jobbar på?
Hennes dotter jobbar inte här längre. Det är då hon slår till.
Hon är ingen ninja.
Jag fixar det!
Ursäkta att jag tränger mig på. Gordon berättade om nyheten.
Kom in. Vi höll det inte hemligt. Det gick bara så fort.
Är du gravid?
Donna är här och har en enorm present från Tiffany's. Det behövdes inte.
Jag visste inte att Tiffany's hade så där stora kartonger.
–Där är du, fisk och glad. –Roligt att se dig. Jag mår prima.
Redo för en till middag. Men på en annan restaurang.
Jag ville bara gratulera er. Jag är så glad för er skull.
–Vi gjorde det av skatteskäl. –Eftersom jag nästan dog.
Ni har gett era vigsellöften. Det är romantiskt.
Folk säger det.
Får jag prata med Donna en stund? Om du har tid?
Visst.
–Den är tung som fan. –Det är bara en bålskål.
–Var har vi bålskålarna, älskling? –Jag tar hand om det.
Eller så byter ni den mot ett fint smycke åt Diane.
–Vad får jag, då? –Du får Diane.
Först och främst så är jag skyldig dig en ursäkt.
Jag tog i när det gäller Rover.
Ursäkta inte. Det var komplicerat. Det är vatten under broarna.
Jag är redo att träda tillbaka som delägare.
Vi såg tydligt att vi inte lever för evigt.
Om jag vill umgås med min man så är delägare inget deltidsjobb.
–När tänker du göra det? –Snart.
Om du fortfarande vill ha jobbet så rekommenderar jag dig.
Jaså?
–Självklart vill jag det. –Bra.
Jag kan inte utse dig men min röst väger rätt tungt.
–Tack. –Ska vi fira med lite champagne?
Vanligt vatten räcker bra.
Ursäkta. Det är lite galet härinne.
Helt perfekt. Jag visste inte vad en husvagn i skogen innebar.
–Det är som att vara i din hjärna. –Min hjärna är inte så här välstädad.
–Vill du se? –Självklart.
Det är rätt grovhugget men det jag försöker göra–
–är att skapa botar med säregna personligheter.
–Valen påverkas av omständigheterna. –Självlärande AI.
Spelet påverkar sig själv så spelaren måste anpassa sig.
Det här är Bing, Billie och Gazebo.
Jag har fler men de här är viktigast.
Jag försöker skapa en värld där handlingar har konsekvenser.
Jag försökte göra det med "Pilgrim" men det blev för enskilt och svårt.
Det här är karaktärer som kan skaffa ett minne–
–och utveckla ett personligt narrativ som förändras med tiden.
Allt känns väldigt engagerande och fulländande.
Jättebra. Jag förväntade mig nåt bra så jag är inte överraskad.
Vill du se nåt mer jag jobbar på?
Eller så kan vi ta en promenad och prata storskaligt. Det är så vackert.
Okej... Så det var inte det du letade efter?
Ibland växer ens idéer när omgivningen också växer.
Visst. Jag har försökt ta en promenad hela dagen. Vi tar en sväng.
–Vi kan ringa ett proffs. –Han gjorde det bara värre.
Det gjorde du med.
–En trasig strömbrytare kan jag laga. –Det är mer än så.
–Ska ni inte ringa ett proffs? –Det är inte raketforskning.
Okej. Tack för den lediga eftermiddagen.
–Ni ska jobba hemifrån. –Och vad sa jag?
–Ses i kväll. Ska jag ta med mig nåt? –Nej, jag har ordnat allt.
Du är en handlingskraftig karl.
–Låt bli att spränga nåt. –Jag ska försöka.
Cam sa att Donna såg tärd ut när hon kom förbi husvagnen.
–Hon var inte sig själv. –Varför skvallrar Cam om Donna?
Hon blev orolig.
Jag vet att jag inte ska ha nån åsikt men jag litar inte på henne.
Haley har klippt av sig håret. Kort. Som en pojke.
Donna kom för att prata med henne om det, men...
Kort hår behöver inte betyda nåt.
Jag skulle inte ha skällt ut dig häromkvällen.
Det är jobbigt att höra nåt om ens barn, som man inte känner till.
Får jag föreslå en sak?
Det är viktigt att Haley inte känner sig isolerad just nu.
Det här stället passar henne. Du borde låta henne komma tillbaka.
Jag vill det, men hon har bestämt sig för att hata mig just nu.
Men hon litar på dig.
Du fick följa med till den där restaurangen.
–Familjen Clark. –Det är Joe MacMillan.
–Pappa är inte här i dag. –Jag vill prata med dig.
Jag hörde att du inte vill komma tillbaka, och det gör mig ledsen.
–Kom tillbaka. –Det är ingen bra idé.
–Jo, det är det. Vi behöver dig. –Jag vet inte...
Jag borde inte jobba för pappa, eller vad vi än hade för uppgörelse.
Ingen vet bättre än jag hur omöjlig din pappa är att jobba med.
Han är grinig, otålig, otacksam och en obotlig besserwisser.
–Han står intill dig, eller hur? –Skulle jag säga sånt inför honom?
Du vet svaret. Du hör hemma här och vi behöver dig.
–Hörde pappa det där? –Ja, och han vet att det är sant.
–Hälsa att vi ses i kväll. –Det tar jag som ett ja.
Vi får se.
–Ni ses i kväll. –Lät det snällt eller hotfullt?
Snällt.
Jösses...
–Nu kommer det ingen luft. –Det är lugnt.
Tekniken är imponerande men Blizzard håller redan på med nåt liknande.
–Jag kan konkurrera på den arenan. –Vad sägs om en helt annan arena?
Tänk om mjukvaran användes på Mars eller i människans blodomlopp.
Tänk om Gazebo kunde stärka immunförsvaret.
Du vet att tekniken du jobbar med inte enbart kan existera i ett spel.
Lätt att säga men jag har jobbat med spel länge.
Jag låtsas inte veta hur det kommer att se ut.
–Får jag fråga nåt personligt? –Ja.
Vad är det mellan dig och Donna Emerson?
Det verkade rätt känsligt på MISC. Ni jobbade ju ihop på Mutiny.
–Det gjorde vi. –Så vad hände?
Vi hade inte samma företagsvision.
Tvingade hon ut dig ur bekvämlighetszonen?
Lugn. Du är visionären och jag ser bara till att du får det du behöver.
Huggsexan är över. Det medger jag.
Vi kan göra svagheten till en styrka.
Folk är rädd för nätet och är rädda att de ska gå vilse där.
Vi behöver inte kriga om mjukvaran. Vi kan bli ett hem på internet.
Vi kan visa populära sökningar. När Kurt Cobain dog ökade sökningarna.
Tänk om vi kunde visa nyheter överst på hemsidan.
Då får vi ett symbiotiskt förhållande med användarna.
–Vi skapar intresse med intresse. –Det är sånt jag blir uppspelt över.
Vi kan ha nöje, nyheter, sport och aktiemarknaden.
Vi länkar vidare användarna men de återvänder alltid till oss.
–Hur lång tid tar det? –Två sekunder till.
Du och Cam har ingen tidsuppfattning.
Vem behöver ett proffs, va?
Joe MacMillan. Var tänker du bjuda mig på middag i kväll?
Det var just det...
Alexa vill bjuda mig på middag och jag tackade ja.
Jaså? Okej.
Förlåt. Jag vet att vi skulle gå ut.
Ingen fara. Jag har kommit på en grej med Gordon som jag kan jobba på.
Hon vill att jag ska träffa nån som jobbar med människa–datorinteraktion.
–Och plötsligt blev det en middag. –Då verkar det ha gått bra.
Faktiskt inte. Hon imponerades inte över det jag visade henne.
Programmeringen var bra men hon sa att jag tänker i för små banor.
Oj... När fick du höra det senast?
Jag vet inte. Det var ett tag sen.
–Ha så kul i kväll. –Tack. Du är bäst.
Bara så du vet... Jag har tänkt på att bygga ett hus härute.
OMDESIGN
"Omlansering" passar bättre.
Vilken stor förändring. Det räddar hela projektet.
–Lansering innefattar design. –Enligt vem?
–Man omlanserar inte utan omdesign. –Jodå.
Man kan, men gör det inte.
–Nöjd? –Ja.
Dåså... Hur blev jag så här smutsig?
Vart tog tiden vägen? Jag ska äta med Katie om en timme.
–Kan vi komma igång i morgon? –Visst. Inga problem.
Dumt att kasta oss över nåt om jag måste rusa om en kvart.
Du... Bra jobbat i dag.
–Vart ska ni i kväll? –Tjejerna är på bio så vi blir hemma.
–Trevligt. Det är en jättebra idé. –Ja, jag vet.
–Donna. –Joe? Har nåt hänt?
Nej, allt är bra. Allt är toppen.
Jag hoppas bara att du kan klargöra en sak för mig.
Visst, men jag har inte så mycket klarhet att erbjuda.
Vad gäller det?
Varför gav du oss användbara marknadsuppgifter?
Du gjorde Gordon uppspelt över informationen du gav honom.
Användarsiffror, besökstider... Varför delar du sånt med oss?
–Du är vår konkurrent. –Jag jobbar inte med Rover längre.
Du kom ju förbi och lät Cameron överlåta algoritmen åt er.
Vad kan jag säga? Saker förändras.
Om du har lämnat projektet hur fick du då tag i siffrorna?
Joe MacMillans gamla ego. Alltid lika glödande.
–Skulle jag ha tid att smida planer? –Det vore inte första gången.
Jag skiter i ert företag.
Jag bydde mig lite när min dotter var där, men det är hon inte längre.
–Jag tänker aldrig på er. –Haley jobbar faktiskt kvar.
–Jag pratade med henne i dag. –Gjorde du?
–Jag bryr mig faktiskt om henne. –Vilken tur att alla gör det.
Gordon och jag har en ny idé som baseras på lösa uppgifter från dig.
Jag vill bara veta att du inte försöker förstöra för oss.
–Vad fan tror du om mig?! –Du ville få mig att lämna projektet.
Du stal vår indexeringsidé. Och få mig inte att dra upp allt i Texas.
Visst, jag är ingen trovärdig person så du borde bara lämna mig i fred.
–Gärna, men dessvärre... –Men herregud! Du har vunnit!
Okej? Du har vunnit! Du har Haley och Gordon och Cameron.
Vad mer vill du ha av mig?
Herregud...!
Säkert att de inte är brutna?
Rätt säker.
Ärligt talat... Varför lämnade du Rover?
Det är en lång historia. Men den korta versionen är...
...att det inte var mitt beslut.
Ledsen att jag skällde på dig. Men jag förtjänade inte det här.
–Du vet väl att det var en olycka? –Lägg av. Självklart gör jag det.
Jag skulle aldrig förstöra för Comet. Jag är inte en sån människa.
Även om Haley inte vore där så skulle jag inte...
Jag förstår. Det gör ont när folk tror nåt sånt om en.
Jag har erfarit det.
Donna? Vad gör du här?
Vad gör du?
Mamma!
–Säkert att du kan köra? –Ingen fara.
Jag hoppas att det går bra. Vad ni än tänker göra.
Det gör jag verkligen.
–Hur tänker du förklara det där? –Jag slog hål i väggen.
När jag inte hittade vad jag letade efter på Rover.
Gordon?
Var är du, Gordon?
Det här är Gordon Clark. Lämna ett meddelande.
Det är jag. Gissa vem jag har tillbringat en civiliserad timme med.
Det inleddes inte så civiliserat...
Donna?
Gordon är död.
–Cameron här. Lämna ett meddelande. –Cam, det är jag.
Hej.
Fasen... Kom igen.
John...
Vad har hänt?
Vad är det?
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com