Gledali ste: Reci mi gde idemo.
Otkud da ja znam? Ti si detektiv. - Šta je s tipom? Pričaj mi o njemu.
Možeš li ga opisati? Reci mi kako izgleda, ja ću da kažem njemu i on će ga nacrtati.
Duguješ mi. - Ništa ti ne dugujem. - Jedinom čoveku kojeg
si volela si razorila brak. Shvatam. Otac ubijen na dužnosti,
mama ti je poludela. - Dovedem ti Saksa i računi su nam izravnati.
Ovo su dobili roditelji ostale nestale dece. Bilo koji dobar policajac
bi ga mogao čekati u zasedi. - Da vidi hoće li dobiti čestitku.
Razgovaraj s gđom Klous. - Podseća me na tipa kojeg sam poznavala.
Radio je u Gimbelsu pre zatvaranja i na kraju se obesio.
Moje čudovište je živo i u akciji. - Ne on, njegov sin.
Izgledaš kao na slici.
Nik, jesi li dobro? O, ne.
Vidim te.
Ne, ne, molim te.
Ti.
Ali ne možeš me dodirnuti ako ne veruješ u mene.
Zbogom. - O, Bože. Ne, ne.
Moram krenuti za njim. - Nik, jesi li dobro?
Taj lik bi me razvalio da nije bilo tebe. Spasio si me.
To partneri rade. - Smiri se.
Moramo pobeći odavde, Nik.
Šta je to?
"Najbolji način da osvojite muškarca je kroz njegov želudac."
Firma za izradu kolačića sreće?
Moj bivši muž me odvezao iz Menhetna. Doslovno u svom autu.
Ali sad sam sirena okruga Saseks.
Možda su mi uzeli krunu lepote, ali ne mogu mi uzeti Džersijski ponos.
Mislili su da će me zatvor za bogataše slomiti, ali samo me ojačao.
Pre sam se brinula da ću spavati sa ribama, a sad se borim protiv tih kučki.
Jadna Isabela. Gubitak deteta najgori je gubitak koji majka može pretrpeti.
Ali gubitak četvero odjednom? To ne bih poželela najgorem neprijatelju.
Ironično, to je Isabela. - Naravno da mi je žao zbog Isabele.
Nisam bez srca. Ali to ne znači da joj opraštam
ono sranje koje je izvela na Edinom venčanju.
Isabela će biti dobro. Smrt je važan deo kad si italijan.
Smrt i dobar sos.
Ti si to uradio mojim momcima. - Kako možeš pomisliti tako nešto?
Ti si im ujak. Trebao si ih štititi, usmeravati ih od ovog života.
Bili su odrasli muškarci, Isabela. - Bili su deca!
Dovoljno su bili odrasli da sami donose odluke
i dovoljno odrasli da pronađu ubičin metak.
Zašto ne isključiš kamere? - Kamere ostaju.
Deca ti leže unutra dok im se prsti grče, a unutra si pustila ove lešinare.
Ne stidim se da pokažem ljudima ko sam.
Okrutan si, Blu. Bio si okrutan dečak i okrutan si muškarac.
Žena plavuša, kuća, jebeni džemperi...
Bez psovanja, molim te. - Želiš da ti odsečem te prste?
To ne menja činjenicu šta si zapravo.
U redu, idemo unutra. Deset minuta.
Dobar posao.
Upozoravam vas, gđo Skaramuči, ovo nije lep prizor.
Spremna sam.
Pokaži mi.
Majki, moje dete.
Ne!
I gotovi smo. - Ne.
Isabela, trebaš mi napolje da možemo krenuti. - Svi smesta izađite!
Posebno ti.
Nisam trebala da idem u radnju taj dan. Bila je velika gužva,
ali obećala sam Kalu autogram od Višija.
Znao je svaku reč iz Sonijevog božićnog specijala.
Ova pesma je svirala kad sam ga izgubila.
Čudno je. Sve ove stvari ti se urežu u pamćenje.
Ova pesma mi je sad u glavi, stalno se ponavlja.
Odlazimo.
Koji đavo? - Žao mi je. Saosećam sa tim kroz šta prolaziš,
ne mogu se celu noć igrati TV detektiva. To su tužne priče ne tragovi.
Šta je sa crvenim čestitkama? - Možda. Možda.
Ali ne možemo se pretvarati da znamo njegov način rada.
Kal je otet na koncertu Sonija Šajna. - Kao i Hejli, razumem.
Ali ne mogu istraživati svaku porodicu sa nestalim detetom
zbog mogućnosti da se pojavi onaj koji ti je kupio čestitku.
Jeste li čuli dobre vesti o Božjem kraljevstvu na Zemlji?
Jeste li čuli dobre vesti o Božjem... Jeste li čuli dobre vesti o...
Jeste li čuli dobre vesti o Božjem kraljevstvu na Zemlji?
Nisam, ali voleo bih.
Molim te, uđi.
Izlet u fabriku kolačića.
Hejli bi se ovo svidelo.
Onaj seronja zna šta se događa. Dođi.
Hej, Konfucije. Možeš li me uputiti svom šefu?
Čovekovo lice pokazuje kartu
njegovog životnog puta. - Sranje.
Rekao je da ti lice izgleda kao da ga je pregazilo...
Čekaj malo, znaš kineski? - Hejli i ja smo učili mandarinski. - Zezaš me.
To je jezik budućnosti. Učiteljica nam je dala plavu zvezdu na zadnjem testu.
Stvarno? - Ništa važno. - Oprostite mom dedi, potpuno je senilan.
Skoro je podne. Skini pidžamu, deda.
Mogu li vam pomoći? - Tražimo šefa. Ne mi, ja.
Pronašli ste je.
Da, naša je. Nisam iznenađena. Jedini smo dobavljač na području tri države.
Između nas dvoje, ovako blizu smo da dobijemo i Delavar.
Mazel tov. Znam da je ovo ludo. Znaš li iz kojeg restorana je to došlo?
Nije ludo. Napisano je pre nekoliko godina.
Ali nekad kolačići stoje na policama decenijama čekajući pravu osobu.
Pravu osobu? - Ne misliš valjda da ih nasumice dajemo?
Otprilike. - Mislim da je to pogrešan odgovor.
Imam poprilično iskustva da bih verovao u takve gluposti.
Svemir ima svoj poredak. Sreća rasvetli taj poredak.
Svaka poruka je jedinstvena i pronađe osobu koja je treba pročitati.
Pomaže nam, Nik, budi dobar. - Pažljivo ću birati reči.
Cenim to u svrhu prodavanja svojih suvih, neukusnih kolačića.
Moraš prodati priču za to, ali, iskreno, zvučiš kao priprosta glupača.
Ali ne postoji nešto slično kosmičkom poretku.
Svemir je okorela, ravnodušna kučka i sjebaće te čim dobije priliku.
I kad pomisliš da je gotova sa tobom, okrenuće te i izebati otpozadi.
Misliš da se bojim skeptika? Ne možeš dominirati područjem tri države
i možda Delavarom ako se bojiš skeptika.
Sad mi se digao.
Razmislite to ovako, gdine Saks.
Poruka koju ste pročitali dovela vas je ovamo, zar ne?
To i autobus broj 6. - Nije li to sreća
zato što znam odakle je vaš kolačić. Nom Vah čajana.
181 Division Street?
Gde je to? - Sranje.
Kineska četvrt.
Razmišljala sam o onome što si sinoć rekao, Blu.
O isključivanju kamera? - O čoveku koji mi je ubio sinove, o ubici.
Želim biti plaćeni ubica kad odrastem, tata.
Geri, molim te. Zašto želiš biti ubica, Geri?
Oni ubijaju ljude, teta Isa. - Isuse.
Znaš da plaćeni ubica nije bilo kakav ubica.
On je posebna vrsta. Nije sociopat. Oni ubijaju radi zadovoljstva. Razumeš?
Radi zadovoljstva. - Aha. Plaćeni ubica je poslovni čovek.
On ubija za novac. Pitanje je
ko je platio tom čoveku da ubije moje dečake?
Istina je, mislim da je to bilo ubistvo iz osvete.
Iz osvete? - Nije tajna da sam
radio loše stvari u svoje vreme.
Nisam uvek bio dobar čovek. Ne, istina je.
Ali postoji dno koje nikad nisam dotakao ni neću.
Ovo.
Takozvana realiti TV. To je virus, Isabela.
Ja ću otvoriti. - Sedi!
Kažnjava li te društvo zbog ovoga?
Ne. Obilno te nagrađuje.
Možda dok gleda sa 100 miliona metara odozgo,
naš Gospod...
odluči da uzme stvari u svoje ruke.
Rekao je, ovo nije u redu.
Ovo nije svet koji sam stvarao sedam dana.
Ovo nisam želeo za ljude zbog kojih sam žrtvovao vlastitog sina.
Stoga, Isabela, kao što je njegov način,
Bog te žestoko udario.
Osvetio ti se, oko za oko.
Ubio je tvoje dečke kao što je davno ubio onu jadnu egipćansku decu.
Sve zbog nesretnih roditeljskih odluka.
Nisam ja kriv. Nije ni ubica kriv.
Ti si kriva, Isabela.
Ti. Ti si ih ubila.
Ja ću otvoriti vrata.
Frapučino?
Blu. Hvala što si tako brzo došao. - Naravno.
Zadovoljstvo mi je služiti vam, gdine Bug...
Znaš li za čime bube najviše žude? - Za mrtvim mesom?
Za mrtvim stvarima?
Za tamom. Za senkama.
Unutrašnjosti zidova, donjom stranom kamenja. Rupe u siru,
za šupljinama sveta, moglo bi se da kaže.
Šta se bubama najviše gadi?
Svetlo? - Izloženost!
Dođeš u sobu po noći, pritisneš prekidač
i rasprše se po svim uglovima. Razumeš.
Razumem. - Stvarno?
Bilo to zamućeno ili ne, tačno znam ko je to.
Javne osobe su manje izložene od ovoga.
Reč je o porodičom problemu.
Zdrobiću to... Ne, rešiću to. Ja ću... - To nije sve.
Tvoj tip, g.din Ho Ho Ho? - Junior Mozel?
Ima izričite naredbe da ostane sa...
teretom. - Jednostavno to reci, Blu.
Sa decom.
Ne želim pogađati kako ti obavljaš poslove, Blu,
ali tvoji zaposleni daju sliku o tebi.
Odelo Deda Mraza, to je pomalo... To je pomalo banalno, zar ne?
Svi vole Božić, ali možda je malo preterao.
Misliš da je dovoljno stabilan da bi mu se poverio posao ovako... osetljiv?
Daje sve od sebe za taj posao, ali što više možemo... - Poslušaj me.
Ostalo je još nekoliko dana do Božića i trebaju mi te isporuke.
Reč je o važnim darovima za važne ljude i očekujem da budu spremne
ispod jelke na božićno jutro. - Jasno mi je.
Želim da ubrzaš stvari.
Večeras ćemo prebaciti decu na pripremnu fazu. - Da, gdine.
Kad završim sa tobom, požalićeš
što ovo nisi ranije uradila.
Toplo. - Da, toplo.
Baš znaš sa rečima. Ne želim te zamarati glupostima, ali ovaj vosak,
kad se sipa u nosnice... savršenstvo.
Smanjuje disajne puteve. Nedovoljno da te ubije,
dovoljno da potakne ogromnu bol dok krvne žile pucaju.
O čemu pričam? Takođe će i... evo ga.
Pet godina će ti pomladiti ruke.
Pa će izgledati da su samo 80.
Nemoj biti pohlepna.
Koliko god očaravajuće bilo satima zuriti u te prazne, šuplje oči,
svakom zadovoljstvu dođe kraj. Potrebno mi je malo vremena za Smutija.
Treba mi.
Ti mirno sedi i gledaj televiziju.
Pogledaj, tvoja omiljena emisija.
Ovo je prva lepa stvar koju sam uradio za sebe posle dugo vremena.
Čekaj.
Smuti. - Gde si dođavola?
Kod MekKartijeve sam sa Džesikom kao što si me poslao.
Buba je uznemirena. Unosimo promene i trebaš mi za čišćenje.
Danas, odmah. - Usred nečega sam. - Izađi iz toga.
Sranje.
Dobro.
Vratiću se.
Dajte. Nisam tip kojeg tražite.
Ja sam neka vrsta FedEks-a. Biste li ubili nekoga iz FedEks-a? - Radiš za ubice.
Ne znam ništa o tome. Vi radite za njujoršku policiju.
Prilično sam siguran da tamo nisu svi sveci. - Vidiš ovaj pramen kose?
Pripadao je dečaku po imenu Kal. Ima 9 godina.
Ovaj Božić neće biti srećan za Kala. - Ako već nije mrtav. Pogledaj ga!
Ja samo dostavljam koverte od tačke A to tačke B.
Lova je dobra, u redu? Samo se pokušavam progurati na Džuliardu.
To sranje nije jeftino. - Džuliard? - Voliš li muziku?
Klavir. - Šta?
Sviram klavir. Džez.
Biću crni Bil Evans. Vidiš? Nisam neko čudovište.
Klavir.
U redu. Molim te, molim te! Daj! Ovo je zlostavljanje!
Kako vam prst stoji na gasu, gđice Hensen? - Drhtavo.
Deo tebe ga želi pritisnuti da vidi šta će se dogoditi? - Jako veliki deo.
Reći ćeš nam odakle ti ta koverta, Liberace,
ili će ti trebati štapići da bi svirao Čopstiks. Razumeš?
Dobro, dobro. To je mrtva pošiljka.
Pošalju mi adresu i ostave mi to tamo. - Evo ga.
Ništa klavir, pevanje ti je jača tačka.
Slušaj, moramo da idemo kući. - Nema šanse.
Pogrešila sam u vezi tebe, a možda i Nik. Stvarno si opaka.
Ali u ono što ulazim, ti ćeš mi biti obaveza. I njoj.
Mogu te odvesti u stanicu i zaključati
ili možeš otići kući i odmoriti se.
Nazvaću te čim nešto saznam. Obećavam.
Nik, mislim da ova mačka pokušava nešto da kaže.
Ali šta? - Dođi.
Pogledaj svu tu lepu plastičnu hranu.
Papirnati lampioni i smešni šeširi.
Ne razumem, Nik. Zašto toliko mrziš Kinesku četvrt?
Pai gow, mamicu... špil me mrzi.
Ne opet.
Ti si tip, zar ne?
Volim priču sa srećnim završetkom. - Znam da je ja nikad ne propuštam.
Stigli smo.
Nik Saks, njujorška policija... recimo. Pokušavam da lociram čoveka,
jede ovde, možda naručuje. Velika, smrdljiva životinja.
Izgleda kao Deda Mraz kojeg je pregazio kamion i pošprican je mačjom pišaćom.
U redu, kreni sa mandarinskim. Polako. - Mogu ja to.
Ponavljaj za mnom.
Nedostaje...
Stvarno? - To znači da, Nik.
Reci mi polako, molim te.
Mi... trebamo... tvoju pomoć.
Pokušaću. - Da, da, da. Nastavi.
Tražimo... osramoćenog...
božićnog čoveka...
Puno... %fjdk$?lgh...
Rezanci... i govedina...
u njegovom... stomaku.
Samo ovo će... zaustaviti ubistvo anđela.
Prati me.
U redu.
Nije loše. Sumnjao sam.
Koji... - Jin-Jang riba. Mrtva i živa.
Dobio si plavu zvezdicu na ispitu, ha? Stvarno impresivno.
Dostavljač će se uskoro vratiti. On će ti pomoći.
Je li mi nešto psovala? - Rekla je da pričekaš dečka da nam pomogne.
U redu, čekaću, ali neću to da jedem.
Mae-Mae, celi dan premeštamo aparate za cigarete.
Gladni smo. Donesi nam dve Jin-Jang ribe.
Oprosti, Vili, čovek je naručio zadnju.
To je Nik Saks. Ubica koji radi za Blua Skaramučija.
On je ukrao lozinku. - Jadnik je kao Jin-Jang riba.
Mrtav je, a to još ne zna. - Zovi Trijadu.
Božić je uranio!
Ja sam budist! - Mamicu mu.
To se tako kaže.
Ne mogu da verujem da si to uradio. - To je bilo humano da se uradi.
Evo ga.
Zagrejmo motore.
Tražimo... - Čoveče, pričaj engleski. Koliko trave želiš?
Ne, ne, ne. Nisam... može za džoint.
Ali tražim tipa koji naručuje u ovom restoranu.
Izgleda kao Deda Mraz provučen kroz močvaru i poliven benzinom.
Da, sećam se takvog tipa. Kupuje naveliko, nekoliko puta nedeljno.
Svaki nedelju. Rebarca, Mu šu, rakove.
Dodatne kolačiće sreće. Ne izgledaš kao iz Imigracijskog ureda.
Imigracijskog? - Tip naručuje dovoljno da nahrani 50 Kambodžana.
Čini se da tamo niko ne živi. Verovatno je tamo podzemna krojačnica,
možda skladište. - Dvostruko sam zainteresovan. Gde je to?
U jednoj od starih grada na raskrsnici Južne i Rutdžersa.
Južne i Rutdžersa? Budi određeniji, klinjo. Bitni su detalji.
Naravno, samo da proverim digitalni izveštaj za koordinate.
Gledaj, pokušavam da spasim nečiji život. Strpljenje mi je otišlo kroz crnu rupu
milenijskog sarkazma tvoga mozga. Sad ćeš me odvesti u tu zgradu
ili ću ti polomiti zglob preko tvog dostavnog
motora i popušiti tvoju travu. Razumeš?
Ustani.
Seronjo, Jin-Jang riba nije besplatna.
Dragi Isuse, pomozi mi. - Tako ti i treba kad si svinja.
Napojnica 1 $. Sad mama može dati otkaz u iPhone fabrici u Šenzhenu.
Sledeći put uzmi patku. Sad mi kažeš.
Šta si rekao, Nik? - U kolačiću piše: Sledeći put uzmi... - Sagni se!
Vidi, Hap! Jin-Jang seronja. - Pazi, Nik!
Možeš se sakriti, ali ne možeš bežati, Saks!
Šteta što vas je samo petorica. Sa šestoricom bi dobili rolice od jaja.
To je baš uvredljivo. - Uvredljivo? Pokušavate me ubiti!
Ne, Saks. Ubićemo te.
Sranje.
Nabij si to pravo u... Sranje, to boli! Prokletstvo.
Nisi trebao da dođešu Kineski kvart, Saks. - Veruj mi, Elvise,
nisam nameravao da kročim u ovu kenjaru ostatak svog života,
ali danas sam čovek na zadatku.
Kineski kvart. Idemo da nađemo Rutdžers i Južnu ulicu.
Sranje. Još ih dolazi?
Ju- hu, Nik! Ovde gore!
Jesi li donela ono što sam tražila? - Da, gđo. - Hvala. Uđi.
Čizburger.
Hvala. Šta te ovde danas dovodi, moja draga?
Slomljena sam srca, signora.
Moram saznati ko je to uradio.
Moram saznati ko je ubio moju decu.
Jednom kad saznaš istinu, ne možeš je više ne znati. Razumeš?
Da.
Hvala. - Mama.
Bako.
Prabako.
Pokaži mi Isabelinu decu.
Sad ih vidim. - Da?
Zajedno su. U miru su.
I vole te. Jako.
Upozoravaju te. Imaš neprijatelja u kući,
a taj neprijatelj je onaj koji ti je ubio tri sina.
Šta to govori? Tri? Bilo ih je četiri.
Šta to govoriš?
Šta je?
Majki nije sa njima.
Gđo Skaramuči, šta to... - Želim da vidim svoje sinove.
Nalazim se usred vrlo delikatne...
Siguran si da idemo pravim putem? - Naravno da sam siguran.
Tamo je most, tamo.
To znači da idemo na istok.
Mislim da idemo na istok ili je ono istok?
To znači da zgrada mora biti...
Prokletstvo. - Nisi se valjda izgubio, Nik?
Izgubljen sam 20 godina. Veruj mi, znam kad sam izgubljen. - Nik.
Šta radiš? - Šta radim?
Trčim okolo kao idiot zbog kolačića sreće!
U jednoj ulici ima više od 20 zgrada!
Deda može biti u bilo kojoj od njih ili u ni jednoj!
Razumeš li šta govorim? Ponestalo nam je sreće.
Čekaj. Možda ne u potpunosti.
Ne znam šta radiš pozadi, ali želim da prestaneš.
Plešeš džez? - Plešem ples nade.
Time pokušavaš da zaobiđeš pravilo o zabrani pevanja? To je jednako iritirajuće.
Ne, uvek postoji nada, Nik. - Postoji nada. Uvek postoji nada.
Reći ću ti nešto o nadi.
Nada je poput upaljača!
Zanemari, pleši koliko god želiš. Briga me. Znaš šta?
Ako misliš da će munja udariti iz vedrog neba i nekim čudom nam pokazati put...
Sveca mu. - O, moj Bože, Nik.
Dedin tata je radio u Gimbelu. - Znam, zato sam upravo rekao "Sveca mu."
U redu. U redu.
Nemoj ni spominjati. Nemoj ni spominjati.
Mislio sam da si rekao da je ovo mesto otmjeno. - Bilo je kad sam ja bio dete.
Setio sam se kako je Hejli bilo teško naučiti da vezuje cipele.
Ali naučila je. Ponekad mi tako jako fali
da samo zatvorim oči i prisetim se
vremena kad smo učili da pravimo vlastite pice ili kad smo išli u planetarijum
i gledali kroz teleskop. I videli smo Pluton kao da smo tamo.
Sećanja blede. Ili počnu da bole.
I jednog dana se probudiš i u novinama piše da Pluton više nije planeta.
Kao da se ništa nije dogodilo.
U redu, idemo. - Gde?
Na ženski odjel.
Zašto si to uradila? - Saks? - Ubola si me u dobru nogu.
To je to, Nik. Mračna soba!
Hejli.
Hejli?
Ne brini, Hapi i moj tata dolaze. Spasiće nas.
Kako će nas sad pronaći?
Ja... Ne znam.
Pevajte ponovno! Pevajte!
Dvanaest bubnjara bubnjaju. - Prvog dana Božića
Moja prava ljubav poslala mi je Jarebicu na kruškinom drvetu
Preveo: x200sx
Adaptirao na srpski: suadnovic