De er ikke Dem selv. Jeg ringer til lægen.
Jeg taler bare med mig selv om mig selv.
– Michael, du skal til New York. – Hvorfor?
Firmaet har forretninger at passe i Amerika.
Du vidste, jeg ville blive skudt, og du valgte at sige ingenting.
Jeg valgte min mor.
Thomas Shelby, Labour. 48.564.
Jeg har talt med lægen. Du skal hvile dig.
Mr. Shelby, De skulle hvile Dem.
Jeg har lært en ting, Frances.
Jeg får ingen hvile i denne verden. Måske i den næste.
TO ÅR SENERE
LICKEY HILLS
DEN 29. OKTOBER
Arthur.
"Vi kan ikke give jer den forsikring, I beder om."
"Vi forventer at få den fulde betaling."
Og her kommer det bedste.
"Vi har aldrig så meget som hørt om jer –
– så vi er ikke bange for jeres trusler."
Det er underskrevet "Gengældelsens Engle".
De har ikke hørt om os. Få Aberama og Isaiah til at præsentere sig.
Og Finn? Bland dig udenom.
Ja?
Vent. Vil du gentage det?
Nej. Det kan ikke være muligt.
Peter, min smukke pilot.
Flyv nu mig og min gevinst hjem til England.
Ti skefulde sukker, tak.
Hvor er den fulde?
Se, Ruby. Far er kommet hjem.
Nu bliver alt godt igen.
Nej.
Nej, nej, nej ...
Nej.
– Hallo. – Arthur, hvor er Tommy?
– Fortæl ham, at vi har mistet meget. – Bliv der. Tommy kontakter dig.
Hvordan er det muligt?
Klokken seks i morges i New York –
– kørte børsen af sporet som et damptog.
Og vi var helt sikkert om bord.
Tag tøj på. Og hent bilen.
– Vi må væk herfra. Fart på! – Jeg er på vej!
Planerne er ændret.
– Vi skal direkte til Birmingham. – Jeg har andre passagerer.
Jeg tager med til England. Vi elsker jo hinanden.
Gina, vent lidt.
– Jeg vil møde din familie. – Nej, det vil du ikke.
For helvede.
Nu har I hørt om os.
Kom nu.
Sofaen. Sofaen!
Beskyt den mod blodet. Ellers slår min søster mig ihjel.
Pas nu på! Hun bruger tusindvis af pund på det lort.
Stik mig noget sprut.
Tag den ud, og sy mig sammen.
Peaky–dreng, giv mig dit barberblad.
Det må være nok.
Du skal ikke kaste op på din søsters møbler.
– Ved du, hvad du laver? – Jeg har prøvet det før.
Engang fjernede jeg en kugle mellem to ribben.
Men det var på en hest. Og den døde.
Hold ham stille.
Den er til dig. Den er lille.
– Hvad helvede sker der her? – Lort. Hej, Ada.
Forsvind. Begge to.
– Pres den mod såret. – Forsvind.
Undskyld. De ødelagde en figur af en tynd kvinde.
Hvad har Tommy sagt? Familien Shelby gør ikke den slags.
– For at bevare hans skide rygte. – Hallo, hør på mig.
Vi har fået en chance, og Tommy har givet os den.
Han har magt, og vi har penge. Vores fortid ligger bag os.
Og du har et dyrebart, ungt liv. Din forpulede idiot.
Syv centimeter til venstre, og det havde været forbi.
Du har intet at skulle bevise, Finn. Intet.
– Far! – Kom her.
Hvad har du lavet? Få det ordnet, Johnny.
I hørte ham. Kom i sving.
– Hvor er Charles? – I vognen. Han vil ikke komme ud.
Han hørte Johnny. Han forstår mere sigøjnersprog, end vi tror.
Han ved, du skød hesten.
Jeg sagde, det var af barmhjertighed, men det forstår han ikke.
Far, hvorfor skød du den?
Charlie? Kom herud. Lad os få talt om det.
Charles, kom her.
Sæt dig ned.
Hør nu på mig.
Din hest var syg og led. Dyrlægen kunne intet gøre.
Derfor aflivede jeg den. Sådan gør man.
Nej, sådan gør du! Du skyder heste og mennesker!
Det siger de alle sammen!
Dangerous, min smukke hest.
For vild til væddeløb. Den fandt sig hverken i tøjler eller pisk.
Den burde have været en stridshest.
Den blev træt af græsgangen ...
... og kunne ikke finde ro. Den opgav at leve.
Og nu er den fri.
I den kolde ...
Du græder.
Jeg er ked af det. Jeg vidste ikke, din dreng talte rokka.
Fyld hullet op.
Jeg har ringet hjem og til kontoret.
Du ville aldrig tro på mig, hvis jeg sagde det.
Så nu viser jeg dig det.
MILLIARDER GÅET TABT I WALL STREET–KRAK
I fredags fortalte jeg Michael, at det ville ske.
Den forpulede Michael.
Han sagde, at mægleren sagde, at kursen ville stige igen.
Alle fik det samme at vide.
Så han ventede.
– Ventede Michael? – Ja.
Michael.
– Michael ventede. – Ja.
Michael ventede ...
... og blev ved med at danse og lege –
– og kneppe i sneen.
Charlie!
Charlie, kom herud!
Den knægt lystrer aldrig. Han hører ikke efter, Lizzie!
Hvad skal jeg gøre, før folk lytter til mig?
Hvad skal vi nu stille op?
Hvad gør vi?
Tag med Arthur til Birmingham. Bo på Midland Hotel.
Kald til møde med bestyrelsen i morgen klokken tolv.
Hvad med i dag? Hvad er der galt med i dag?
– Jeg er nødt til at tænke. – Og det gør du bedst alene?
Jeg er aldrig alene.
Lizzie, få chaufføren til at komme tilbage i morgen.
Fortæl min dreng, at døden til tider kan være en tjeneste.
Hvad gør vi nu?
Er jeg måske en ånd, du kan fremmane med din flaske?
Det er mod smerterne. Og for at holde mig varm.
Virkelig? Tager du det for at få varme?
Varme.
I al den tid ...
Jeg ved det godt.
Vores kærlighed lever videre.
Men lyt til de stemmer, du hører.
Gør det, de beder dig om.
Det er for meget, Grace.
Børnene ...
Jeg må sige farvel.
Jeg trænger til at sove.
Tænk dig om, Tom.
– Linda! – For helvede.
Der er du jo.
Du er bestyrelsesformand. Opfør dig som en.
Nå, så det er jeg?
Nej.
Jeg er den skide dørvogter, Linda.
Og du kommer ikke ind klædt sådan der.
Tommy gjorde mig til formand for selv at forblive pletfri.
– Det kaldes en studehandel. – Det er en chance.
Jeg ved, hvem jeg er, Linda.
Jeg ved, hvem jeg er, og det passer mig fint.
Endelig ...
... kan jeg leve med det.
Du skal også acceptere det.
Du skal acceptere det.
Hvad siger du?
Og hvad vil du have?
Vil du have formanden og hans fornemme mappe?
Og hans guldfyldepen?
Hvad vil du have?
Formanden eller dørmanden?
Du tror, at vi bare knepper, og så vil jeg tie. Glem det.
Hver uge er din bror i London og leger folkets helt –
– mens du klarer hans smudsige affærer.
Og hvis det går galt, skal du påtage dig skylden.
Hvad vil du have?
Du skal udnytte den mulighed –
– som Gud og børsen i New York har givet dig.
– Mr. Shelby, mødet begynder om lidt. – Det er fint.
Jeg kommer om lidt.
Tak, det var alt.
Og luk døren!
Godt.
De er gode. Lad os gå i gang.
Som I ved, indtraf der i går en forpu...
En forfærdelig katastrofe.
Den ramte ikke kun os, men hele verden.
Det var i New York. Der skete det.
Og det spredte sig langsomt til London.
Og til forbandede Hongkong.
Det hele gik op i røg.
Nej, det gik nedenom og hjem, men ...
Vi var ikke de eneste, der blev ramt.
Det går ud over hele verden.
Mange mennesker.
Det står i alle aviserne. Alle taler om det.
Arthur, bør vi ikke vente på Thomas?
Polly, Arthur er formand nu.
Jeg kan måske lette stemningen ved at påpege –
– at det glæder mig at se så mange kvinder i bestyrelsen.
Og de er både skarpsindige og dekorative.
Vi er et meget moderne firma, mr. Greene.
Men visse blandt os holder fast i de gamle dyder.
– Hvad er I nået frem til? – At kvinderne er dekorative.
Vi har lige sat os.
Arthur vil gerne dele nogle dokumenter ud.
Hvilke dokumenter?
Jeg forklarede lige for alle, at vi er på røven.
– Er det ikke sandt? – Både og.
Det er sandt, at store dele af firmaets aktiver –
– var investeret i amerikanske aktier.
– Investeret eller skjult? – Bestyrelsen godkendte det hele.
Kun det, der er bogført, Thomas.
Efter mødet holder vi et møde kun for familien.
Har vi stemt om det her?
– Arthur. – "Kan du ikke styre din kone?"
Vi er et meget moderne firma.
Alt, vi har sendt gennem børsen i New York –
– er nu en tiendedel af det oprindelige beløb værd.
Og Nolan Bank of America, hvor vi satte vores likvider –
– kan give os fem procent af alle de indsatte beløb.
Ja. Men der er håb.
Du har måske en tryllestav i den?
Jeg skal have formandens tilladelse til at fremføre min strategi.
Værsgo, Tom.
Peaky Blinders kommer!
Micky, Peaky Blinders kommer.
Mine damer og herrer, forlad venligst lokalet.
Goddag.
Mr. Shelby. Tak for Deres indsats.
– Hvad har jeg gjort? – Fellows ville smide os ud.
Nu har han halveret vores husleje.
– Det er godt at høre. – Han fik en lærestreg.
Hvor langt kan denne smukke drøm føre os?
– Hele vejen, min broder. – Revolution!
De siger, at de vil skære ned på mine timer.
– Hvor arbejder du? – På Greenham.
– Dem kender jeg. Bare rolig. – Gud velsigne Dem.
Mine damer og herrer, træd ind ved siden af –
– hvor I vil få en gratis øl.
Alle, der tjente i Frankrig, får en cognac med.
På trods af skriverierne vil jeg høre sang og latter.
Børsen kan gå ad helvede til.
De satsede på den gale hest. Og hvad så?
Tak, mr. Shelby. Endelig en handlekraftig politiker.
Han vil høre sang og latter.
Udmærket.
Jeg foreslår, vi mødes et andet sted fremover.
Din mand mener, at politikere bør ses med jævne folk.
Hvis vi skal ligne socialister, bør Polly ikke gå med de øreringe.
Godt, familiemøde. Første punkt er den her.
Aberama Gold gravede den ud af Finn med din gin og et barberblad.
Han siger, de blev sendt til Limehouse i Chinatown.
– Af hvem? – Mig.
Jeg bad Finn blande sig udenom. Han hørte ikke efter.
Tommy, jeg lytter til dig.
Jeg lytter, når du forbyder familien at deltage.
Jeg lytter, når du lover mig ting.
Hvad sker der i Chinatown? Hvad foregår der?
50.000 pund i kontanter.
De blev sendt til Chinatown for at slå nogen ihjel.
Den knægt trænger til en lærestreg.
– Kors, Tommy! – Det var en enestående chance.
Den var hemmelig, og jeg holdt den skjult.
– Du gav Polly besked. – En alfons i London solgte børn.
Børn, Lizzie.
Han afpressede et medlem i Overhuset. En overmåde rig mand.
Nu ligger alfonsen i en grøft, og verden er et bedre sted.
Gudfader. Så nu forbedrer jeres affærer verden?
Af og til, Ada ...
... er drab en tjeneste.
Vi gjorde det for en dommer i Højesteret.
Vi fik informationerne fra Scotland Yard.
Jeg har fået venner i London. Indflydelsesrige mænd.
Politiet havde samme holdning til alfonsen.
Han fortjente ikke en retssag.
Mordet blev bestilt af en dommer, Scotland Yard og Overhuset.
– En helt enestående chance. – Og vi gjorde det rette.
– Du må forstå ... – At kun Polly får besked.
Du må forstå, at Westminsters gange er dunkle.
For dem, der laver reglerne, findes der ingen regler.
Vi ejer rebet. Hvem kan så hænge os?
"Vi"? Er det os, der ejer rebet?
Finn burde have lyttet. Jeg forklarer det derhjemme.
Det her er noget pis.
Tommy Shelby, parlamentsmedlem. Og alt er som vanligt.
Strategien for at genopbygge firmaet vil tage tid.
– I mellemtiden ... – Er alt som før.
I mellemtiden er det heldigt, at vi har andre indtægtskilder.
Indtil markedet kommer sig, vil kontanterne bestemme.
Ingen vil hænge dig, Tommy. Du kommer til at hænge dig selv.
Nogen skal betale for dine malerier, Ada!
– Vær nænsom med Ada. – Udmærket.
Hvornår er jeg ikke nænsom med Ada?
– Sagen er den, at Ada ... – Hun er gravid.
Hvad er hun?
For tiden fortæller folk mig ting uden at sige noget.
Vent lidt. Er Ada gravid?
Polly, du fortælle Ada, at vi skriver 1929.
Tiderne skifter. Ingen tager sig af, hvem fanden faderen er.
Jaså? Jeg ved det allerede.
Men vi har fået nok overraskelser for en dag.
Okay.
Spyt ud. Hvor længe har du vidst, at Ada er gravid?
Jeg kender hendes læge. Han ringer til mig.
– Ja ... Længere end mig. – Se her.
– Hvad er det for en sær skrift? – Kinesisk.
Javel.
Hvad er det? Dårligt nyt?
Det er muligt.
– Gengældelsens Engle? – Ja. Brænd brevet fra dem.
Det er allerede gjort.
Se den her, Tom.
Den kom ud af vores bror. Endelig oplevede han at blive skudt.
Ingen lytter til mig.
Lad mig gemme den til ham. Jeg har stadig min første.
Fortæl vores kammerater, at de kan komme ind igen.
Hvor skal du hen?
UNDERHUSET WESTMINSTER, LONDON
De omfattende tab på børsen –
– får indvirkning på vores økonomi i den kommende tid.
Derfor beder jeg fagforeningerne udvise forståelse.
Deres fleksibilitet og samarbejde bliver af største betydning –
– når vi skal genopbygge denne stolte nation.
– Mr. Thomas Shelby. – Tak.
Min højtærede ven, kongresmedlemmet fra Epping –
– beder om, at medlemmerne af fagforeningerne efter krakket –
– vil være mere fleksible, når de udfører deres opgaver.
Han mener, at arbejderne skal tage skraldet.
Kasinoet i Monte Carlo er en lille forretning –
– sammenlignet med hasardspillet, der foregår i London og New York –
– af spillere med silkehandsker, som efter et tabt spil –
– lader skopudseren betale.
På vegne af skopudserne i South Birmingham og hele Storbritannien –
– mener jeg, at de, der så uforsigtigt mistede deres formuer –
– i kapitalistlotteriet, lærer at pudse deres egne sko –
– fjerner deres eget skrald og betaler deres egne regninger.
Mr. Shelby?
Lad mig takke Dem for Deres tale.
– De er yderst veltalende. – Tak.
– Jeg hedder Oswald Mosley. – Dem kender jeg godt.
Min valgkreds grænser op til Deres. Jeg må sige, at jeg har bemærket Dem.
Kom ind.
Jeg har dårligt nyt, mr. ...
Shelby.
Vi blev enige om 50.000 efter tilendebragt opgave.
Min kone og jeg kom galt af sted på børsen.
Der er 20.000. De må vente på resten.
Kavaleriet?
Jeg brugte meget tid på at vente på kavaleriet.
Engang ventede mine venner og jeg i tre dage.
Da de kom, spøgte en officer på en hvid hest om –
– at han var blevet forsinket på grund af et parti whist.
Så jeg trak min revolver frem og skød ham i hovedet.
Jeg stjal hans hest og anmeldte ham for desertion på grund af hasardspil.
Da mine folk havde fuldført deres opgave i Chinatown –
– indsamlede de billederne og brevene, der bekymrede Dem.
Jeg gemmer dem på et sikkert sted.
På mandag giver De mig samtlige 50.000 i kontanter.
Ellers stjæler jeg Deres hvide hest.
Hvordan helvede fik en som Dem en betroet stilling –
– på et sted med magt og privilegier?
En som mig?
En mand som mig, lord Suckerby?
Jeg har set billederne.
Mandag.
Shelby!
Undskyld forsinkelsen. Vi har fået oplysninger fra Indenrigsministeriet.
Politiet er bekymret for krakkets indvirkning på industrien.
– Alt vel? – Ja.
Vi mistede penge i New York, så jeg har haft travlt.
Hvad med din bror?
Han har haft to møder med mr. Shapurji Saklatvala –
– en kommunist fra Battersea.
Han har talt med en anarkistgruppe, og de skal mødes.
Og der tales om en buschaufførstrejke –
– som arrangeres af to ukendte kommunister.
Han har også talt med Jessie Eden –
– som danner en komité, der modarbejder lønfald.
Han ved mere senere. Men det hele står der.
Han fik åbenbart stående bifald i Parlamentet i dag.
Mente han det, ville han være farlig.
Plejer du ikke at drikke gin?
Det er hårde tider.
– Hvor meget tabte I? – Bare rolig, Tommy har en plan.
Han tror, vi kan vende børskrakket til vores fordel.
Han siger: "Når andre retirerer, rykker vi frem."
Vi kan lokke desperate mænd med kontanter.
Hils din bror og sig, at han gør det godt.
Endnu to kontrakter på køretøjer til hæren i Indien er på vej.
For helvede.
– Kom ind. – Det er kommet fra New York.
Det er fra Winston Churchill.
Han spiste middag i New York med Charlie Chaplin, som nævnte Dem.
Men han nævnte ikke krakket.
Nej. Men på baren i aftes –
– sagde hans sekretær, at han på to timer mistede 75.000 pund.
Hvad med Dem?
Ramte det Dem, mr. Shelby?
Jeg tager hjem, Adam. Du låser.
Undskyld, men De har endnu et møde.
De planlagde det selv.
En journalist fra The Times.
Han sendte nogle spørgsmål. De ville tale med ham.
Han venter udenfor.
Ja. Luk ham ind.
Mr. Shelby? Mr. Levitt fra London Times.
Sid ned.
Tag bare hjem, Adam. Jeg låser.
Mr. Shelby, kan De huske mig?
Nej.
I Small Heath brændte De engang billeder af kongen.
– Det er gået godt for Dem. – I lige måde. Mildest talt.
– Jeg sendte en liste med spørgsmål. – Den har jeg mistet.
– De har jo haft travlt. – Ja.
Jeg husker kun, at spørgsmålene interesserede mig.
Undskyld mig.
Mr. Shelby, som traditionen byder her til lands –
– dækker avisjournalisterne ikke politikernes privatliv.
Privatliv?
Men i disse moderne tider, især i Amerika, begynder de ...
Det, jeg ville sige, var ...
Læserne er begyndt at sige –
– at de vil kende mændene, der repræsenterer dem.
Naturligvis. I disse moderne tider.
Hvorimod det tidligere virkede uforskammet –
– at stille en offentlig person spørgsmål af personlig art.
Bare rolig, jeg er ingen gentleman.
Som jeg skrev i brevet –
– var jeg for ti år siden journalist i Birmingham.
Når man arbejdede i byen, kendte man selvsagt Deres navn.
Og Deres renommé.
Så da De blev valgt som socialist ...
Så tænkte De over, at jævne folk –
– virkelig kan forandre deres liv til det bedre.
Bruge deres evner på nye måder –
– opdage bedre metoder og stræbe efter bedre resultater.
Sågar vinde priser. Skriv det ned, mr. Levitt.
Mit spørgsmål lyder som følger:
Skete Deres forvandling fra bookmaker –
– til socialistisk politiker gradvist?
Eller var der et pludseligt vendepunkt i Deres liv?
Ja ...
Nu kan jeg godt huske Deres brev.
Jeg husker især Deres brug af ordet "bookmaker".
Var De ikke bookmaker?
Jo. Jeg fik tilladelse til at drive væddeløb i 1919.
Men siden 1923 har jeg tjent mine penge på handel med biler.
– Og på gin. – Og tre nye hjem for forældreløse.
Skriv det hele ned, mr. Levitt.
Jeg har endnu et spørgsmål.
Da jeg arbejdede i Birmingham, var der en major Campbell.
Han blev fundet død. En fra Deres familie blev tiltalt.
Svar mig på dette spørgsmål:
Hvad frygter Deres Tory–avis mest?
Evolution eller revolution?
Og hvad er der med mænd fra arbejderklassen –
– som taler fra hjertet i Underhuset –
– der bekymrer Dem så meget, at De ønsker at underminere mig?
– Jeg taler om specifikke hændelser. – Som jeg ikke husker.
Som intet havde med mig at gøre.
Og alle domme blev ugyldiggjort.
Ja, nu husker jeg, at jeg fik Deres brev.
Jeg husker, at da jeg fik det –
– bad jeg min kollega grave lidt.
Et øjeblik.
Her har vi det.
Michael Levitt, stemmer det?
Ja.
Journalist. Ugift, Lejlighed i Maida Vale.
Lejligheden ligger overfor undergrundsbanen.
"Ugift" er understreget.
"Mr. Levitt nyder at spadsere i parken."
"Til tider er han alene. Andre gange ikke."
"Til tider går han med andre mænd."
Til tider... går han med andre mænd.
Jeg er gammeldags, Michael.
Jeg mener, at privatliv skal forblive private.
Ikke alt moderne er positivt.
Skriv det ned i din skide bog.
– Nå? – Ikke endnu.
Jeg fortalte ham det ikke.
Det har ingen indflydelse på, hvad vi skal drikke.
En fin årgang.
Op i røven med det.
Dette er en skål for os.
Vi skåler for barnet.
Husker du sidste gang, jeg var gravid?
Du ville køre mig til Cardiff, hvor jeg skulle af med det.
Hvad med denne gang?
Forestil dig det.
Faderen er bange. Han flygter. Du står alene tilbage.
Min kære skat.
Barnet er sort. Uægte. Og det her er Birmingham.
Men du er ligeglad, for verden har forandret sig.
Og barnets øjne er gyldne.
Og du lader tante Polly passe hende hver eneste dag.
Tante Polly, der insisterede på, at du kaldte hende Elizabeth.
– Hvordan ved du, at det er en pige? – Jeg er Polly Gray.
Er det en pige?
Hvilken lykke at blive født i året 1930 –
– hvor alt ændrer sig til det bedre.
Hun får kulør som en Oscar–statuette.
Hvad vil Tommy sige?
Tommy ved det.
Han har også set hele verden og siger "hvad så?"
Tommy har ret, Ada.
Vi flyver over reglerne nu.
– Vi er dristige folk, ikke? – Og deri ligger skønheden.
Hej, Cyril. Du vil i det mindste stadig kendes ved mig.
– Hvor er folk henne? – Deres kone er ovenpå.
Ved du hvad, Frances?
Hvis der blev udskrevet lynvalg her, ville jeg ikke vinde.
Selv ikke med selve djævelen som min modstander.
Det er jeg klar over.
– Hvor er Charles? – Han er i stalden.
Tak.
– Hvad sagde Arthur? – At det var Guds vilje.
Men du er ikke Gud!
Nej, jeg er ikke Gud.
Ikke endnu.
Tekster: Torben Grønbæk Jensen www.sdimedia.com