-De har nog ett överraskningsvittne. -Jag vet vem.
Du ska lämna en skriftlig redogörelse-
-och komma till rätten för ett korsförhör.
Det var inte domen du hoppades på.
Du får tolv långa år med Bea Smith.
Helvete! Helvete!
Jag är arg på fanskapet som satte mig här.
Jag ska genomgå operationen.
Fixa Jesper, så fixar jag henne.
-Vad ska du göra? -Döda Bea Smith.
-Jag är inte gay. -Jag bryr mig inte.
-Du bryr dig om mig. -Vi måste gå tillbaka.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Jag är färdig.
-Tack. -Tack.
-Du är en legend. -Tack.
Titta på Dors. Hon är nog riktigt uttråkad.
-Visst ser hon uttråkad ut? -Ja.
Kaz håller visst 20 minuter långa tal varje dag.
-Om vad då? -Makt och förtryck.
Tror ni att Dors har postnatalt förtryck?
Nej, man har postnatal depression, inte förtryck.
-Ja, men har hon det? -Nej då.
Jag har gjort förrådet fint för din skull.
Det behövdes inte.
-Förlåt. -Förlåt.
Det är för snart. Jag fattar.
Nej, det är inte för snart, jag...
-Jag vet inte vad jag ska göra. -Okej.
Vill du sätta dig en stund?
Ja, det vore bra.
Hur har din dag varit? Har du utdelat nån rättvisa?
-Om jag bara vill tala måste det gå. -Det gör det.
Vad gillade du innan allt det här?
-Vad menar du? -Vad tror du att jag menar?
-Jag vet inte. Vad gillade du? -Jag gillade dig.
Plötsligt känns det som att jag har två vänsterhänder.
Vi gör en överenskommelse. Bara kyssar.
Inga händer. Varken höger eller vänster.
Okej.
Herregud. Jag fattar inte att vi gör det här.
Jag ägnade hela lunchen åt att leta efter dig.
Nu vet jag hur jag ska göra.
-Bea? -Ju mindre du vet, desto bättre.
När det blir dags måste du utföra vissa uppgifter.
Som vad då? Röda högra handen har faktiskt aldrig dödat någon.
Vi var överens om det här.
Hon har tagit 12 år ifrån dig. Era fruktsamma år.
Deras liv har blivit stulna.
Om det inte vore för henne hade ingen av oss suttit inne.
Vill du inte skipa rättvisa?
Passa då! Kom igen!
-Vad vill du? -Byta några ord.
-Dra åt helvete, din skithög! -Jag har en förfrågan.
-Jag är intresserad av era tjänster. -Vi ogillar direktörer.
-Jag är inte direktör längre. -Det kvittar. Dra åt helvete! Vänta.
Stå där.
Se det som ett ynnestbevis. Ni kan få tre gånger så mycket.
-Vad vill du? -Rohypnol. Helst sex tabletter.
-Det kallas även Flunitrazepam... -Flödder?
Kan du få tag i det?
Kanske. Men det kostar fyrdubbelt.
Alltså fyra gånger så mycket.
-Vi talas vid imorgon. Kanske. -lnte kanske. Vi gör det.
Och som Maxies...
...stödperson blir jag till hjälp för sköterskorna och plitarna.
Och... vakterna.
Men egentligen vill jag bara hålla Maxies hand-
-och... bara vara stark.
Man bör inte vara ensam i såna situationer.
Maxie förtjänar inte det.
Okej. Tack, Jenkins.
Det var väldigt uppriktigt. Och väl genomtänkt.
Jag ska kontakta regionalchefen på en gång.
Men mitt råd är att hålla dina förväntningar låga.
Ja... Okej, tack. Tack för att ni lyssnade-
-och överväger allt jag sa... Åh nej, jag hade mer att säga.
-Det är sånt som Lizzie sa att... -Du har klargjort din poäng.
Säkert?
-Ja. Ska jag...? -Ja.
Är det verkligen så osannolikt?
Våra tidigare erfarenheter av interner på allmänna sjukhus-
-är, minst sagt, beklagliga.
-Sa de nåt? -De måste prata med Channing.
Är det på riktigt, Bea? Eller säger de bara så?
-Det är nog på riktigt, Booms. -Ja.
-Jag grät inte, så det är ju bra. -Det är bra, hjärtat.
Även om de säger nej, kommer jag att minnas hur mycket du försökte.
Det betyder allt för mig.
-Sluta nu, hjärtat... -Jag mår bra, jag mår bra!
-Nu packar vi. -Det är två dagar kvar.
-Ja, vi ska öva på att packa. -Bra idé. Gör det.
-Är allt bra, Sonia? -Ja då. Tack.
Man kan bli upprörd över allt snack om cancer.
Men var inte generad.
Du tittar på fängelset största mes.
-Min man gick bort i cancer. -Herregud.
Jag beklagar. Jag hade ingen aning.
-Hur länge sen? -Sju år i augusti.
-Hur gammal var han? -57.
Han försvann, så jag aldrig fick ta farväl.
-Försvann? -Jag fick inte se honom lida.
Hur som helst, du borde gå tillbaka till damerna.
Om du nån gång skulle vilja prata med en mes...
-Har du pengarna? -Jag vill se tabletterna först.
Pengarna först.
Nej, nej, nej... Jag måste gå.
Jag måste gå. Den här gången är det ingen ursäkt.
-Bara 20 sekunder till. -Okej, 10.
Tänker du berätta för nån?
Eller ska vi stanna härinne för alltid. Hångla i garderoben?
-Det är svårt för mig. -Det är inte direkt lätt för mig.
Jag är ju ihop med personen som angav oss.
Va?
-Va? -Kaz tror att du angav oss.
Jag skiter i vad hon tror. Vad tror du?
-Jag vet inte. Vem var det, då? -lngen aning.
-Det spelar ändå ingen roll. -Vänta.
-Jag vet ingenting om det. -Okej.
-Du tror mig inte. -Det spelar ingen roll, Bea.
Det spelar roll för mig. Jag gjorde det inte.
Okej. bra.
Du. Samma tid imorgon?
-Kom igen. -Jag ska tänka på saken.
Du kommer garanterat hit.
Jag har gjort några småjusteringar.
Några av dina kommentarer om Ferguson var spekulationer.
Men det är fortfarande en tydlig och stark redogörelse.
Men är det 100 % säkert-
-att hon hamnar på den skyddade avdelningen igen?
Du har skriftligt på det.
Ni måste göra nåt mer åt mig.
-Vad då? -Få tag i information.
-Du kan inte fortsätta köpslå. -Det är så det funkar här.
Jag beklagar, men jag kan inte ge efter för alla dina önskemål.
Okej. Då så.
Bara det inte är en helikopter.
-Känner du nån yrsel? -lnte för tillfället.
Den kommer och går.
Ett, två, tre. Ett, två, tre.
Här. Jag har samlat på mig.
Booms. De ger en mat på sjukhuset.
Ja, men du får äta godsaker också. Jag har till och med Monte Carlos.
-Lycka till. -Dra åt helvete.
-Jag vill önska lycka till. -Dra åt helvete nu.
-Du, Booms? Har du blivit godkänd än? -Jag kommer att bli det.
-Jag förstår. -Det kommer att ske! Dra åt helvete!
-Strunta i henne. -Jag hade inte varit så optimistisk.
Man behöver stake för att förhandla.
-Strunta i henne. -Bennett klarar nog inte av det.
Jag hoppas att jag har fel.
-Bara släpp det, Booms. Släpp det. -Ja.
Dra åt helvete!
Hej.
Maxine Conway ska iväg på behandling.
Om jag får Jenkins ur vägen sker det efter lunch.
Idag?
Bea Smith kommer att vara död klockan 15.00.
Vad står på?
Det här är inte rätt ögonblick för en samvetskris.
Jag kan inte döda en kvinna.
Du kommer inte att vara i närheten. Du ska bara distrahera.
En dag står det bara mellan er två.
Och en av er kommer att dö. Det är oundvikligt.
Vi ser bara till att det inte blir du.
Vad behöver du?
-Beklagar. Jag har migrän på väg. -Bridget Westfall.
-Kom in, bara. -Tack.
Sätt dig. Jag beklagar lukten.
Jag vet inte om det är urin eller våta handdukar.
-De har konfiskerat min parfym. -Den innehåller alkohol.
-Jag tänker knappast dricka den. -lnte du.
Jag tittar bara in för att se hur det går för dig.
Titta på mig, jag är ett vrak.
-Du verkar faktiskt ganska samlad. -Snälla du.
Många fångar har svårt för att anpassa sig.
Jag blir inte kvar länge. Jag har ett företag att driva.
Det kan bli aningen svårt härifrån.
Det finns två sorters kvinnor i världen.
Hammarna och städen.
Jag har aldrig sett mig själv som ett städ.
Du blir kanske tvungen att tillbringa lång tid med de här kvinnorna.
Förhoppningsvis inte, men det är möjligt.
Helvete.
Nå... Jag gillar Liz.
Hon är charmig, som en snäll tekokerska-
-man gillar att språka med.
Hon är nog min bästa vän härinne.
Jösses... Trist sagt, eller hur?
-Direktören säger att det går bra. -Jaså?
Sonia har fattat tycke för dig.
Hon håller sig nära mig-
-men det är nog för att jag inte är lika läskig som några av de andra.
-Hon sa nåt om en make. -Jaså?
Inte mycket, men hon sa att han försvann.
-Han fick cancer och försvann. -Just.
-lnga fler detaljer. -Sa hon...
...att det var en mordutredning och att hon var en av de misstänkta?
Det fanns ingen cancerdiagnos.
Bara Sonias vittnesmål. Vi hittade aldrig kroppen.
Hennes vän Helen gav henne ett falskt alibi.
Vi misstänker att Sonia trodde att Helen skulle erkänna.
Så hon var tvungen att göra sig av med henne också.
En seriemördare?
Jag hoppas att det inte känns för läskigt för dig.
Nej då, det går bra. Ja då.
Sonia är lite viktig av sig och verkar mallig-
-men när man har lärt känna henne är hon toppen.
Vad säger du om de här mötena?
Fängelspsykologen har ett nytt rehabiliteringsprogram.
Hon pladdrar på om min ångest och min låga självkänsla.
Hon är så tråkig. Hon behöver komma ut mer.
-Det är ypperligt. -Ja.
Jag borde ha varvat ner innan duschen. Jag svettas än.
Kvinnorna använder också personalrummet.
Jag vet, men bara du och jag är här nu.
Direktör Bennett. Hur är situationen där?
-Situationen? -Ja. Är hon singel?
-Gift med jobbet. -Gillar hon killar eller tjejer?
-Män, såvitt jag vet. -Är du säker?
Hon hade ihop det med en vakt. En manlig vakt.
Hon verkar lite för snarstucken för sånt.
-Hon är direktören. Visa respekt. -Jag menade inget illa.
Jag är bara... fängslad.
-Ta på dig byxor. -Ja, mamma.
Är du redo, Conway?
Tyvärr gick inte din ansökan igenom, Jenkins. Jag beklagar.
Det var för osäkert. Jag vet att det är en besvikelse. Jag beklagar.
Jag beklagar verkligen.
-Det är ju dina kakor, Booms. -Nej, ta dem.
Jag älskar dig. Jag älskar dig, Maxie.
Ring mig. Och kom ihåg nu.
-Kom ihåg vad jag sa. Tuff och modig. -Tuff och modig, ja.
-Hon klarar sig. -Jag måste gå nu.
Lycka till, hjärtat.
Tack. Tack, Sonia.
Du gör det rätta.
Och Allie? Ge järnet.
-Får jag lov att bära Maxies väska? -Självklart, Jenkins.
-Maxine! -Dors!
-Jag trodde att du hade glömt mig. -Var stark nu.
Tack, Dors.
Väskan.
-Hej då, hjärtat! -Vi älskar dig!
Hej då.
Det går bra, hjärtat. Vill du ha en tekopp?
Helvete! Helvete!
Jag beklagar verkligen, Booms.
Skyllde direktören på säkerheten? Hon är patetisk.
Channing skulle inte ha sagt så. Hon frågade nog aldrig.
Man måste vara stark för att gå till regionchefen.
Hon skulle hellre överge Maxine.
Du är svag som piss, Vinägertutten! Svag som piss!
Isolera henne.
-Okej, Jenkins. -Nej, nej!
Dra åt helvete! Hon frågade inte ens!
Hon frågade inte ens!
Jag måste fråga. Vinägertutten?
Bara ett dumt öknamn. Alla har dem.
Men Lindas är "Smilet".
Det verkar bara så opassande för dig.
Hej, hjärtat.
Löjligt. Jag känner ju knappt Maxine.
Vill du ha en kaka? Vi har många Monte Carlo.
Det måste vara hemskt att inte veta vad som hände. Med din man.
Beklagar. Du behöver inte prata om det.
Dagen när han berättade det var han så rakt på sak.
-Gud... -Jag bröt ihop så klart.
Och så sa han: "Nu ska vi inte bli hysteriska."
Klart att du blev, hjärtat.
Och så, tidigt på morgonen-
-tog vi några sömntabletter. Vi behövde förlora medvetandet.
Jag vaknade vid gryningen och sängen var tom. Han var borta.
-Och det var allt. -Jösses.
När jag mår som sämst tänker jag: "Var det ens sant?"
"Ville han bara ut ur äktenskapet? Var det bara en..."
"...utstuderad plan för att bli av med mig?"
Det var det säkert inte.
Och så känner jag mig hemskt skyldig för att jag ens tänker tanken.
Det var du som ville träffa mig, Bea. Vill du börja...?
Du har väl förhållanden med kvinnor?
-Du vet nog redan svaret. -Alltid? Med kvinnor?
Nej. När jag var i 20-årsåldern dejtade jag män.
Kallar du dig bisexuell eller...?
Det spelar ingen roll, men jag kan säga så här:
Många kvinnor som identifierar sig som lesbiska-
-har haft relationer med män vid nåt tillfälle.
-"Gate gay", då? Är det på riktigt? -Vad menar du med "riktigt"?
Vi har aldrig diskuterat hur du ser på kärlek och relationer.
När man ser på framtiden är det faktiskt tänkbart att...
Bea?
-Vart ska du? -Jag är nog färdig här.
Jag har känt många kvinnor som identifierade sig som straighta-
-blev kära i en kvinna och fick panik.
Och till de kvinnorna sa jag alltid: "Glöm terminologin."
Ta tillfället i akt och se hur det känns.
Om man har blivit kär i nån kan man skita i stämplarna.
Hon måste sluta vara så hetsig.
Hon kan inte ens ringa Maxine nu. Jävla idiot.
Han kommer bara med ursäkter.
Jag måste bara säga...
Ibland måste man säga sanningen.
Hur kan man göra så? Det är ett dumt straffsystem.
Vi måste betala för det.
Hur som helst, Nash säger att hon har bra hand med barn.
Men min hjärna går på högvarv och Nash vet att jag ser det.
Ge oss ett ögonblick.
Så du struntade bara i Maxine?
-Var hon inte värd besväret? -Lyssna inte på henne.
Du lät en kvinna åka på operation utan nåt jävla stöd.
-Vad är du för ledare? -Gå och sätt dig.
Eller så var det med flit. Alla vill ju ha Maxine som boss.
-Du vill nog att hon dör. -Dra åt helvete!
-Lägg av, Proctor! -Ja, skydda henne. Plitälskaren.
-Den har jag hört förut. -Sitt ner, Smith. Sätt dig.
Sätt er, mina damer.
-Vad var det? -Jag sa bara mitt om Maxine.
-Bea? Hon är inte värd det. -Hon ber om det.
Jag bestämmer inte över dig, men hamna inte i isoleringen.
Då måste jag ta över och då är det verkligen kört för oss.
Vi går.
Den där Kaz... Jag fattar inte varför nån vill följa henne.
Hon verkar helgalen. Hon är kanske mer sympatisk i enrum.
Jag måste kolla nånting.
-Klarar du dig? -Jag antar det.
Allie. Följ med oss nu.
-Vad står på? -Följ med oss.
Vi ska kämpa för Maxine. Tillsammans.
Kom igen, skynda på.
-Lämna den och följ med. -Va?
Vi ska protestera för att Maxine måste opereras ensam.
-Jag tror inte det. -Det är för Maxines skull.
Nej, jag måste ringa Soph. Och jag gillar inte hur Kaz utnyttjar Maxine.
-Sierra 5, det här är Sierra 2. -Kom.
Proctor är på krigsstigen. Ett gäng är på väg mot dig.
Uppfattat. Jag ser dem nu.
Allie?
Hallå? Jag är härinne! Jag är härinne!
Vi är här i samlad trupp. Maxine Conway, ett misshandelsoffer-
-ska genomgå en dubbel mastektomi. Och hon är ensam.
Hjälp! Jag är härinne!
Kom igen! Hjälp!
Det är ännu ett exempel på er omänskliga behandling.
-Ja! -För jäkligt!
Många väntar tålmodigt...
Om ni vill stötta Maxine, så sitt med oss. Kräv respekt.
Jaha, mr Stewart. Vi verkar alla vara överens.
Hjälp!
Maxine är inte ensam. Hon har en sköterska och en vakt hos sig.
Ja, vilken tröst det är.
Hon hindrar kvinnorna från att ta sina mediciner.
Det räcker för att isolera henne. Om vi kväser det...
Jag vill inte förvärra situationen mellan dig och Proctor. Sierra 2 här.
-Kom in, Sierra 2. -Jag är på väg ner.
Nej! Nej!
Nej, låt bli. Det är poänglöst.
Du kan inte övermanna mig. Du har fått en hög dog Rohypnol.
-Nej... -Det är inte ett gift.
Du kommer inte att lida. Det är ett sömnmedel.
Ett väldigt starkt sömnmedel.
Du drack det... för runt en halvtimme sen.
Jaha... Ni är solidariska med Conway.
-Stämmer det, Proctor? -Absolut.
Du kan väl inte prata? Musklerna runt halsen och käken-
-ja, alla dina muskler, är starkt påverkade nu.
Maxine Conway blir just nu förberedd för en dubbel mastektomi.
Hon är helt ensam.
Ditt centrala nervsystem saktar ner och pulsen sjunker.
Så för att stötta Conway hindrar du kvinnor från att ta sina mediciner?
Om du slutar kämpa emot, Bea-
-kommer all spänning och ångest att avta.
Otroligt.
Du börjar känna ett magnifikt lugn.
Så ja. Ge bara efter.
-Det här tar bara ett par minuter. -Direktören är upptagen.
Jag behöver Smiths underskrift. Och jag har nåt som hon ville ha.
Varför kämpar du fortfarande emot?
Om du väntar mycket längre kommer metadontjejerna att flippa ut.
Man kan bara dö på två sätt i fängelset.
Man kan falla offer för ett angrepp-
-och lämnas blödande i nåt skitigt hörn.
Eller nåt mycket värre: Man kan bli gammal.
De som behöver medicin får gå fram en och en.
Du borde inte jobba dig runt henne.
Hur långt har vi kommit?
Tänk dig att se alla som du älskar-
-Liz, Maxine och till och med unga Allie-
-lämna dig en efter en.
Jag behöver bara en minut med Smith.
-Ni kan lämna pappren... -Det går inte.
Du lurar dig själv att tro att relationerna varar-
-men du blir en jobbig plikt för dem.
Sen ett smärtsamt minne. Och till sist ingenting alls.
Hon bad mig spåra upp en samtalsinspelning.
-Vilket samtal? -Samtalet som angav Karen Proctor.
Och sen, efter en smärtfylld evighet-
-faller du offer för cancer eller kanske en hjärtsjukdom.
Och sen dör du som ett gammalt vrak.
-Western Crimes Division. -Jag vill rapportera ett brott.
-Vem talar jag med? -En intern på Wentworth.
-Jag har relevant information. -Ditt arv är bortglömt.
Du kräks bara till döds i en tom cell.
Jag ringer för att avslöja Röda högra handens ledares identitet.
Hon heter Karen Proctor.
Jag har så mycket mer respekt för dig nu.
Får jag låna den? Bara stanna här.
Jag hoppas att du kan se den här fridfulla-
-och stilla bortgången som en seger för dig.
Hon gör redan det...
Har de släppt ut er ur lekhagen, mr Jackson?
Lyssna...
Det här är min gåva.
Vill du höra samtalet som angav dig?
Din förbannade slyna! Jävla förrädare!
-Dra åt helvete! -Tryck på panikknappen!
Tryck på panikknappen! Hjälp!
Jävla förrädare!
Helvete!
Bea! Hon andas inte! Kalla på hjälp!
Du tjallade på oss allihop!
Din förbannade psykotiska slyna!
Jag vet inte vad jag ska göra!
Jag vet inte vad jag gör!
Nej, jag gjorde det inte!
Släpp henne, Proctor!
Bort, bort! Undan, Allie.
Snälla, hjälp oss! Hon andas inte!
Text: Johan Gustafsson www.sdimedia.com