Bea! Bea! Bea!
Onkologen utför en klinisk prövning för hormonpositiva cancertyper.
Du måste börja idag.
- Du är väl boss medan Bea är borta? - Jag kan inte vara boss.
- Så fan heller! Det är inte mitt! - Isolera Novak.
Allt jag sa till Westfall var skitsnack.
Man måste ju lura i hjärnskrynklarna nåt.
- Jag placerade Tasha Goodwin i H1. - Om jag frestar med färskare kött...
Helvete!
- Ta hit henne, Boomer. - Nej! Doreen!
- Jag gjorde bort mig. - Att visa nåd är väl inte dåligt?
Mitt äktenskapliga besök har blivit godkänt.
- Mr Jackson... - Jag vet varför du gjorde det.
Vad fan är du på väg att bli?
Bea! Välkommen tillbaka. Hur gick det med mr Jackson?
Jättebra, tack. Vad tror du, Liz?
Han är nog förbannad för att du spöade honom.
Det här är Tasha. Hon är ny.
Bea är vår riktiga boss. Hon kommer att skydda dig.
- Du. - Ja?
- Har Maxine tagit hand om allt? - Ja då.
- Var är hon? - I sjukan och får blodprover tagna.
- Jaha. - Ja.
- Det sitter i bägge. - Lymfkörtlarna är också inblandade.
Jag antar att Dr Chappell klargjorde att tiden var knapp.
Nu är det tyvärr för sent för dig att delta i läkemedelsprövningen.
På grund av tumörens storlek är din enda möjlighet-
- en bilateral mastektomi, följd av aggressiv kemoterapi.
- Kom igen, då. Fråga. - Knarkar du igen?
- Jag är stenhög. Titta, bara. - Jag var tvungen att fråga.
Jag tror att Ferguson satte dit mig. Nån gjorde det i alla fall.
Hon är en av oss.
Jag börjar förstå hur Smith och Jackson lyckades sätta dit henne.
- Mår du bra? - Varför litar du på henne?
Hon har en annan sida. Du är fortfarande viktigast för mig.
Det är så fint att ha dig tillbaka. Välkommen hem.
Hon tror att jag fick henne isolerad. Jag lovar att det inte var jag.
Bea Smith har tappat följare under sin tid i isoleringen.
- Du borde dra nytta av det. - Hur då?
Söndra och härska.
Du kan få en gjord av potatisar. Vad fan?
- Vad vill du? - Byta ett par ord.
- Dra åt helvete! Så där. - Det var fem ord.
- Det kvittar. Du är körd. - Jag tänkte ge dig en komplimang.
- Seriöst? Vad då? - Du och Maxine är ett suveränt team.
Jag och Maxie? Hur menar du?
En ledare som inte ångpressar händer, nån som visar nåd och medkänsla.
Många stödjer Maxie. Du kan bli hennes högra hand.
Ja... Men Bea är fortfarande boss.
Du, Bea! Jag blev isolerad på grund av den där infödingen.
- Maxine gjorde inte ett skit. - Herregud.
- Jag kräver mitt skålpund kött, Bea. - För sent. Maxine fattade beslutet.
Du blev visst blödig i isoleringen.
Allt gulleprat om nätterna med din lilla polska prinsessa.
Om du inte straffar infödingen får jag och grabbarna göra det.
Då så, men jag bestämmer straffet. Du får inte röra henne. Förstått?
Du ljög om att Maxine fixat allt. Försöker du undergräva mig?
Nu har du satt mig i skiten. Var jag tvungen att höra det från Juice?
Birdsworth, va? Direktören vill träffa dig.
- Nu, Birdsworth. - Jag kommer.
- Liz Birdsworth, direktören. - Tack. Vi kan sätta oss här borta.
- Ligger jag inte illa till, då? - Nej. Varsågod.
Polisen vill ha vår hjälp med ett fall.
Det har skett ett mord och offrets kropp saknas.
Då behöver de en blodhund.
En kvinna har gripits. Hon ska sitta häktad här.
Vi hoppas att du går med på att bli vän med henne.
Jaha. Ska jag jag låtsas vara en vän och lura henne att erkänna?
Polisen måste hitta kroppen. Ledtrådar som kan...
Och jag är en tjallare. Är det så? Birdsworth har munnen på vid gavel...
Nej, vi valde dig eftersom du har varit kamratarbetare.
Du är omtyckt och kvinnorna litar på dig.
Inte så länge till om jag gör det ni begär. Glöm det.
Vi vet båda två hur det går för tjallare härinne. Kan jag gå nu?
Allt jag begär är att du träffar inspektör Kaplan.
Du kanske också vinner på det.
- Okej, ta in henne. - Du gör mig illa!
Håll käften, annars får du reda på hur riktig smärta känns!
Vill du trycka på knappen igen? Vi ska träna det ur dig!
Nej, Bea. Snälla.
- Det är skönt att göra det liggande. - Stående känns också rätt bra.
Jag längtar tills vi har ett eget ställe. Det blir perfekt.
- Det vore bra med ett jobb också. - Ingen tur?
Jag försöker. Ingen vill anställa en kåkfarare.
- En tjejkompis erbjöd mig ett rum... - Va? Det är ju jättebra nyheter.
Tycker du? Skulle du inte ha nåt emot det?
Fem minuter kvar!
- Bara tills jag kommer på fötter. - Om det är tillfälligt går det bra.
- Josh blir glad. Trädgården är stor. - Det är jättefint.
Ja. Och Nash säger att hon har bra hand med barn.
- Va? Ska han flytta ihop med en brud? - Än sen? Jag litar på honom.
- Är du vrickad, eller nåt? - Va?
Man kan ju inte ens lita på sin egen syster.
Lägg av, Booms. Det finns många pålitliga människor.
Nämn en! Nämn en enda person som du kan lita på.
- Maxine. Du litar väl på Max? - Ja.
Fast Nash ska väl inte bo ihop med Maxie?
Jösses. Hur tänkte jag? Jag måste ringa Nash.
Sätt dig! Du springer runt som en yr höna. Ta dig samman.
Låt inte hennes upplevelse göra dig paranoid.
Golare!
Tuffa till dig, tjallare!
Tjallare! Tjallare! Tjallare!
- Tjallare! Tjallare! Tjallare! - Det räcker!
Det är okej. De har slutat nu. Du är säker.
- Vem gjorde det här? - Jag.
Lystring, motionsperioden är slut.
Fångarna ska återvända till sina enheter.
Då så, slut på promenaden. Alla ska återvända till sina enheter.
Nu, annars blir det isoleringscell!
- Hur mår hon? - Stackaren grät sig till sömns.
- Hur kunde du göra så? - Regelbrott innebär bestraffning.
- Hon ville bara inte bli våldtagen. - Håret växer ut igen.
Systemet med att straffa tjallare har blivit löjligt.
- Jaså? - Ja.
Ibland måste man säga sanningen. Eller hur, Liz?
Det kunde ha varit värre. Hon kunde ha fått händerna brända.
Hon kunde ha fått bestående skador. Jag förhindrade det.
Det märks att du oroar dig, så fortsätt hålla ett öga på henne-
- tills hon har gjort sig hemmastadd och lärt sig hur allt fungerar.
- Varför dröjer Maxine så länge? - Jag vet inte.
Dor. Du har nog rätt. Max hade aldrig bränt mina händer.
- Hej. Var har du varit? - Sjukhuset. Provtagning.
- Hur gick det? - Bra.
- Vad händer härnäst? - Vi jämför alternativen.
- Vilka är alternativen? - Jag vill inte prata om det, Bea.
- Okej. Mår du verkligen bra? - Ja då. Hur var isoleringen?
Bra. Vad hände med den nya tjejen? Du skulle ju göra nåt åt henne.
Jösses, Maxine. Jag bad dig hålla ordning, inte spela fröken Schyst.
Jag tyckte att en varning räckte.
Lucy ville se blod, så jag fick göra jobbet som du borde ha gjort.
Conway är tillbaka. Sjukan har hennes plåtar.
- Har ni tid, direktören? - Ja, kom in. Du kan stanna kvar.
Kvinnorna straffar nog den där tjejen för att hon tryckte på panikknappen.
- Ja, de anser att hon golade. - Det är deras system.
I fängelser för män gör fångarna upp man mot man.
Här lyder alla högsta hönset. Jag föreslår att vi gör slut på det.
Det kan vara bra att ha en ledare som kontrollerar dem.
Bea Smith, till exempel, är starkt emot narkotika.
Det är bra att ha en medlare som vi kan arbeta med.
Det är Nash. Lämna ett meddelande efter pipet.
Det är jag, Nash. Jag måste prata med dig.
Telefontiden är snart slut, men jag ringer efter frukost.
Jag älskar dig. Jag saknar dig och Josh. Hej då.
Lystring, fångarna kan nu bege sig till besökscentret.
Hej.
Tack för att du kom.
Ingen här vet om det, Gary, så snälla...
- Du behöver väl pengar till läkarna. - Nej, älskling...
Nej, nej... Jag betalar gärna för vad du än behöver.
Det är generöst av dig, men inte nödvändigt.
Varför bad du mig komma hit, då?
Det finns en sak som du kan göra för mig och som jag vill be dig om.
Sjukdomen är allvarlig och jag kanske inte...
Nej, låt bli. Inga tårar här. Snälla.
Jag vill att du pratar med din syster.
- Be henne gå med på vårt upplägg. - Du menar väl inte allvar?
- Om hon fortfarande vill ha barn... - Är du vansinnig?
Har du glömt att du högg mig med en sax?
Rachel tror att du är en jävla psykopat.
Om du förlåter mig kanske hon också gör det.
Hormonerna har nog påverkat din hjärna-
-för du beter dig som en dum blondin.
Gary. Låt bli...
Jag betalar för din behandling, men det är allt.
- Kontakta mig inte igen. - Snälla Gary!
Den skitstöveln var väl ditt ex? Jag hörde vad han sa till dig.
- Du och ditt gäng har varit värre. - Ja, och det ska inte hända igen.
Maxine?
Det är nog först idag som jag ser dig som en kvinna.
Gary har alltså gjort mig en tjänst?
Jag vill ställa allt till rätta och erbjuda dig mitt stöd.
- Kan du få honom spöad? - Jag har mina kontakter på utsidan.
Tack. Men nej tack.
Kaz? Angående det du just sa till Maxine...
Hon ville ha min hjälp. Kan du fatta? Bara för en otrogen pojkvän.
Varför skulle jag hjälpa Smiths polare?
- Märkte du Andersons reaktion igår? - Ja, hon skyddade tjejen.
Hennes tro på Smith börjar vackla. Hon behöver nog en vän.
Miss Birdsworth.
Don Katlan, våldsroteln. Hata mig inte för det.
Jag har redan sagt till direktören att jag inte är intresserad.
- Okej, Elizabeth... - Nej, Liz. Jag hatar Elizabeth.
Okej, Liz. Jag vill bara prata med dig en stund.
Går det bra? Slå dig ner.
Jag vet inte varför du ville träffa mig. Jag tänker inte ändra mig.
- Har du barn, Liz? - Ja, en 19-åring och en 14-åring.
- Du längtar säkert ut till dem. - Ja, det har du rätt i.
- Känner du igen henne? - Ja, jag har sett henne nånstans.
Sonia Stevens. Hon ärvde sin makes kosmetikaimperium.
Vi misstänker att de sysslar med mer än kosmetika. Du får snart veta vad.
Vi tror att hon har mördat sin bästa vän.
Jaha. Och jag ska ta reda på var kroppen ligger begravd?
Det här fallet har en sida som jag tror att du kommer att förstå.
Barnen som har mist sin mamma. Utan kroppen får de ingen frid.
Ja, det vore ju hemskt.
Du kommer att få tillbaka dina barn. Om du hjälper oss med informationen-
- kan det bli mycket tidigare än du trodde.
Vi har ett avtal med riksåklagaren. Du kan bli frigiven med en gång.
Jag måste väl vittna i rätten?
Du behöver inte bestämma dig nu. Den dagen den sorgen.
Jag vill bara att du tänker på saken. Det är allt.
Om svaret fortfarande är nej behöver du aldrig se mig mer.
- Det var ett nöje att träffa dig. - Visst.
Hej, Tasha. Du missade frukosten. Du måste vara hungrig.
Inte direkt.
Du vågar väl inte gå ut? De andra fångarna kanske är elaka mot dig.
Det som du råkade ut för var fel. Förövaren borde bli straffad.
Om du berättar vem som gjorde det kan jag hjälpa dig.
Hur kan ni hjälpa mig?
Jag kan flytta dig till den skyddade avdelningen.
Jag gjorde det. Mot mig själv.
Jag vet att det inte är sant. Det var väl Bea Smith?
- Vad gör du här? - Jag tittar bara till henne.
- Jag är här nu, så hon klarar sig. - Okej. Vi ses senare.
- Vad ville han? - Jag vet inte.
Prata aldrig med plitarna. Nu går vi ut på gården.
Ditt hår växer ut igen och sen lämnar de dig i fred.
Du kan inte gömma dig under tiden. Det kommer att gå bra.
Köp dig några kex eller nåt. Sätt upp dem på min nota.
Jag har informationen du ville ha. De kollade bara brevlådan.
Din kille och din bebis bor med en kvinna och en annan unge.
De ser ut som en lycklig familj, enligt min kontakt.
- Fick du hennes namn? - En Miranda Watson.
- Är du säker? - Känner du henne?
Det är Nashs ex. De har en unge ihop.
- Älskling... - Kalla mig inte "älskling", din skit!
Du ljög! En vän, sa du. Du bor ju för fan med ditt ex! Miranda.
- Bäst att du har en bra förklaring. - Inte per telefon. Jag kommer in...
Nej, jag vill höra nu.
Anderson! Telefontiden är slut.
Lugna ner dig! Du kan ringa igen imorgon.
Angående Tasha... Jag försökte bara skydda henne.
Ni kan inte det.
Jag har nåt åt dig. Den håller ditt huvud... varmt.
Jag knyter den. Vad hände här?
Förra gången jag satt inne försökte jag hänga mig. Det funkade inte.
Den ser bra ut.
Du tycker nog att det här är lite överväldigande.
Jag är rädd för att göra nåt fel. Ännu ett misstag.
Jag kan tänka mig det. Fängelselivet är som ett minfält.
Jag är rädd för vakterna, men fångarna är värre.
Det är som att vara fångad mellan två giganter som vill krossa dig.
Nu när du är stämplad som tjallare vill inga fångar bli vän med dig.
- Doreen har sett efter mig. - Jaså? Var är hon?
- Hon sprang iväg nånstans. - Ja, hon vill väl inte vara för nära.
- Mr Stewart är schyst. - Stewart? Vakter är värre än snutar.
De använder bara din information och kastar dig till vargarna.
- Jag hatar snutar. - Ja, man kan inte lita på dem.
Jag vet inte vad jag ska göra.
- Förhoppningsvis kommer du ut fort. - Sju år.
Du... Jag vet att det måste kännas som en evighet.
Och du måste känna dig ensam eftersom du är så långt hemifrån.
- Utan vänner, familj eller stöd. - Jävla tjallare!
I sinom tid kommer Lucy att rikta sin uppmärksamhet mot nån annan.
Men tills dess måste du... kämpa på.
Färskt kött.
Varför vandrar du runt på egen hand? Det är ju inte tryggt.
- Toppen, kex. - Boomer!
Mår du bra? Inte du, hon.
- De här är de bästa kexen... - Jag vill höra det här.
Min bror och jag vill vädja till förövaren.
Snälla, tala om var vår mamma är.
Det är så hemskt att tänka sig att mamma är nånstans därute.
Om nån vet nånting ber vi er att hjälpa oss.
Om ni vet nånting, ring Crimestoppers...
Proctor. Från din besökare. Schyst!
- Fick du dem? - Du bad om det här, Dors.
- Vad fick du av Kaz? - Titta själv.
Vad fan, Dors. Gick du till Kaz?
Jag fick inte tag i Franky och du tänkte ju inte göra nåt.
Du bara avspisade mig. Paranoid, sa du. Titta!
- Gå aldrig till Kaz igen. Förstått? - Fan också!
Kom in.
Liz. Fint att träffa dig igen.
Du har antingen tänkt på saken eller så gillar du mitt sällskap.
- Du är ju bra på att smila in dig. - Jag gör mitt bästa.
Barnen som var med på nyheterna... Var det dem som du pratade om?
De nämnde inte Sonia Stevens, men jag kände det på mig.
Du kände alldeles rätt. Du är rätt person för det här, Liz.
Jag vet inte. Jag vill hjälpa dem och jag vill komma härifrån, men...
- Vad får dig att tveka? - Jag är less på andras bekymmer.
Vad händer om hon ger sig på mig? Det är jag som sätter livet på spel.
Du blir inte ensam, Liz. Vi gör alltihop tillsammans.
Jag kommer att finnas till hands så ofta som du behöver mig.
- Hej. Var är Josh? - Han är med Miranda.
Toppen. Du har fem sekunder på dig att få mig att sitta kvar.
- Okej. Mia är autistisk. - Va?
Min lilla flicka. Det är i alla fall det de tror.
Miranda och jag var tvungna att handskas med det.
Rummet kom på tal och jag tänkte att vi kunde hjälpa varandra.
- Varför berättade du inte för mig? - Jag fick just veta det själv.
Jag gillar inte att du ljög för mig. Och boendet förändrar allt.
Josh kommer att tro att han tillhör den familjen. Vad händer med mig då?
Jag saknar honom. Jag saknar Josh. Jag vet inte om han är glad, hungrig-
- eller om hans blöja behöver bytas. Det gör mig förkrossad.
Det är okej. Joshy mår bra. Jag tar väldigt bra hand om honom.
- Det är det bästa alternativet. - Jag måste tänka över saken.
Liz? Booms? Var är allihop?
Fan.
Vet du var Tasha är? Nån måste ha sett henne.
Herregud, så hemskt. Var är hon nu?
På psykavdelningen. Sköterskan säger att hon klarar sig.
Tänk er att få mun-mot-mun-metoden av Missfostret. Vilket helvete.
Missfostret räddade nog hennes liv.
Jag visste inte att hon var så deprimerad.
- Det är inte ditt fel. - Vems är det?
Vissa av kvinnorna anser att Bea inte borde ha straffat Tasha.
Om hon hade låtit det bero skulle inget ha hänt.
- Vi kan inte göra nåt åt det nu. - Nej, precis.
Säg nånting.
Boomer och jag tycker att du borde ta över.
- Låt inte Bea höra er säga så. - Glöm det. Det är det sista jag vill.
Vi skulle vara bra tillsammans. Du vet, du och jag.
Varför inte? Alla tycker att du skulle vara mycket bättre.
För att jag har cancer.
- Du sa ju att du var frisk. - Förlåt.
- Vad hände? - Jag hittade en knöl i bröstet.
- Var är Bea? - Ja. Bra fråga.
- Har hon hört om Tasha? - Ja.
Jävla skit.
- Jag pressade henne för hårt. - Du visste inte hur bräcklig hon var.
- Anderson försökte varna mig. - Du gjorde ditt jobb.
- Jag var för gåpåig. - Du försökte bara skydda henne.
Ursäkta, direktören. Bråkmakaren har anlänt.
Mina damer, jag vill utbringa en skål. Joan.
Det var en lysande insats.
Skål för Joan, som räddade en ung kvinnas liv.
Vi tar ju hand om varandra.
Ingenting hade hänt om inte Smith hade upprätthållit sina dumma regler.
Vi är inte de enda som anser det.
Jag har hört rykten om ett maktövertagande.
- Av vem då? - Conway.
- Jag går på toa. - Visst.
Birdsworth.
Det här är Sonia Stevens. Jag placerar henne i din enhet.
- Liz kommer att se efter dig. - Tack, Elizabeth.
Kom ihåg att fylla i besöksformuläret så att din familj kan besöka dig.
- Min man har gått bort, så... - Inga barn?
- Jag lyckades undvika det. - Den här vägen.
Pax för skorna.
Kan ni hälsa honom att jag ställer upp?
- Får jag komma in? - Du är ju redan inne.
- Jag har hört rykten. - Vad då för rykten?
Att du tänker avancera. Är det sant?
- Jag fattar inte att du ens frågar. - Det är lika bra att gå till källan.
Har jag nånsin varit illojal mot dig?
Även om jag ogillat dina beslut har jag aldrig gått emot dig.
- Skulle jag gå bakom ryggen på dig? - Jag bara kollade...
- Anklaga mig inte för sån skit. - Lugn, Maxine.
Jag sköt upp min behandling för att hålla ställningarna åt dig.
- Det är okej... - Nej, det för sent!
Nu måste de skära bort mina bröst!
Maxine... Jag beklagar. Jag hade ingen aning.
Nej. Men skadan är skedd.
Tack för att du var hygglig i eftermiddags.
Det känns fint att ha en chef som bryr sig.
God kväll, Vera.
Vad är det? Pizza.
Spara en extra dessert till Maxie.
- Hej. - Hej.
Äter Boomer för två?
- Har jag missat nåt? - Nej.
- Du finns inte till hands för oss. - Va?
Du gjorde bort dig med Tasha, men det du gjorde mot Maxine var ännu värre.
Du visste om cancern, men fick henne att skjuta upp behandlingen.
Din makt är visst viktigare för dig än din väns liv.
Ja, jag visste om den, men inte hur illa det var.
Vad fan menar du med att jag inte gör nåt för er? Allt är ju för er skull!
- Varsågod. - Booms.
- Okej, vad står på? - Det här.
Text: Johan Gustafsson www.sdimedia.com