Jacs truer Debbie. Kan du gøre noget?
Normale regler gælder ikke for Jacs.
Du bliver træt af mig.
Så dropper du mig, og så bliver det svært at arbejde sammen.
Alle på toppen har fjender.
De har ikke talt meget om dig. Det bekymrer mig.
Vagterne har bemærket, at kvinderne er begyndt at se op til en anden.
Angrib bare mig, men vov ikke at bruge min familie.
Kvinderne ser op til dig nu.
Min advokat ordner skilsmissepapirerne.
Bed Brayden om at komme på besøg.
Tiden er inde. Nu skal du slå op med Debbie.
WENTWORTH
Sådan skal det være, Boomer. Sexet.
- Du har næsten fattet pointen. - Nej, det har hun ikke.
- Rul med hofterne. - Det gør jeg også!
Det ser ud, som om du boller med en hund.
Nu er det Liz' tur.
Flot.
Hej, chef. Vis, hvad du kan!
Sluk for den.
- Sluk så! - Gnavpotte.
Bea. Du skal over til sygestuen.
- Er der noget galt? - Bare følg med mig.
- Kan det være en narkotest? - Det ved jeg ikke.
- Har jeg gjort noget galt? - Nej, bare følg med os.
- Kan I ikke sige det her? - Vi går hen på sygestuen først.
- Nej, jeg vil vide det nu! - Bea ...
- Kan I ikke sige, hvad det er? - Det er noget privat, Bea.
Er det Debbie? Har hun det godt? Hvor er hun?
Kan I ikke bare fortælle mig, om hun har det godt?
Kom nu! Så sig det dog!
Har hun det godt? Jeg vil vide det.
- Vi kan ikke gøre det her. - Kom nu!
- Hvor er Fletch? - Sig noget!
Sig det så! Kom nu!
- Vil du have mælk i? - Ja.
Stakkels Bea. Jeg kan slet ikke forestille mig, hvordan hun har det.
Hun skulle have tænkt på ungen, før hun endte her.
I går aftes fandt din mand Debbie i hendes soveværelse. Bevidstløs.
Ambulancen kom, og de gjorde alt, hvad de kunne.
Jeg beklager, Bea, men de kom for sent.
Det ser ud, som om dødsårsagen var en overdosis af heroin.
Jamen ... Debbie tager ikke stoffer.
Der lå en sprøjte ved sengen, og hun havde nålestik i armen.
Nej, nej, hun ... Det må være en fejl, for hun ...
Din mand identificerede liget.
- Jeg må tale med hende. - Du kan ikke tale med dem.
Lad mig lige tale med dem!
Vi skal have noget beroligende.
Debbie! Vil du ikke nok?
Nej! Ikke det! Nej!
Jeg skal nok klare det! Jeg klarer det.
- Jeg har hende. - Jeg har det fint.
Jeg er virkelig ked af det, Bea.
- Jeg vil tale med Harry. - Okay.
- Hallo? - Harry? Er Deb hjemme?
Harry?
De siger en masse ting. Det passer ikke, vel?
Harry? Er hun der? Er hun okay?
Sig noget, Harry. Så sig dog noget!
Jeg fandt hende.
- Hvor? Hvor er hun? - Det ved jeg ikke.
Hvad mener du? Hvor er min lille pige?
Hospitalet bad mig tage hjem.
Jeg kunne ikke gøre mere.
Du må tage tilbage og være hos hende.
Nogen må tage sig af hende.
Tag derhen. Hun er helt alene.
Harry? Harry?
Nej!
Nej ...
Nej ... nej!
Nej, nej!
- Hvor var du henne? - Will kunne sagtens klare det selv.
- Det bestemmer du ikke. - Nej, direktør.
Du forsvandt bare. Der kunne være sket noget.
- Vil du fortælle mig det? - Hvad?
- Hvad der var så vigtigt. - Det var en fejltagelse.
- Gør du det igen ... - Det gør jeg ikke.
- Skal jeg undskylde igen? - Vi er færdige.
- Sir. - Fletch.
Rart, at du og vagterne kan enes.
- Du ser udhvilet ud, Derek. - Tre uger i Paradis med familien.
Det er dejligt at være tilbage.
- Taxfree. - Tak.
Kvinderne har holdt dig beskæftiget.
Intet ud over det sædvanlige.
Mener du, at det har været sædvanligt, har vi meget at tale om.
- Nu? - Hvis du vil nå hjem til aftensmad.
Du, Fletch?
Fletch!
- Undskyld. - Det gør ikke noget.
Jeg vil bare sige, at jeg virkelig hyggede mig i biffen i går aftes.
Ja, det var en god film.
- Kom over til mig i aften. - Hvad?
Jeg kan lave mad. Hvad har du lyst til?
Det lyder godt, men jeg må hellere være sammen med mor.
- Hvad med i morgen aften? - Det lyder godt.
Så er det en aftale.
- Godaften. - Godaften.
Jo hurtigere Smith kommer tilbage, jo bedre.
Vi venter på en psykiatrisk evaluering.
Luk hende ud, hvis hun er rolig. Kvinderne tager sig af hende.
- Din ring. Det var uventet. - Nej, egentlig ikke.
Jeg vidste ikke, at du havde en kæreste.
Ægteskab er svært. Jeg har prøvet det to gange.
- Jeg vil kun giftes én gang. - Det ville jeg også.
Men så blev jeg distraheret.
Jeg vil ikke skilles igen, så jeg har lært at være klog.
Man tillader sig distraktionerne -
- men sørger for, at den anden part heller ikke vil opdages.
- Lægger du an på mig? - Vil du gerne have det?
Ikke hvis du ikke vil sagsøges.
Jeg tilbød dig bare støtte, Erica. Det er alt.
Så misforstod jeg det bare.
Hør efter! Optællingen er gennemført.
Jeg ved godt, at det virker overvældende lige nu -
- men vi hjælper dig igennem det.
Jeg kan få fat i en sorgterapeut, hvis du vil have det.
Jeg har ikke tid til rådgivning.
Jeg må arrangere begravelsen.
Må jeg blive til gravkaffe bagefter?
Du må ikke gå til begravelsen.
Du er en højrisikofange, fordi du er varetægtsfængslet.
Seriøst? Jeg er hendes mor.
Jeg beklager.
Hvis du havde opført dig eksemplarisk ...
Men du smuglede stoffer ind, så du har ingen ret til at appellere.
Hun er min datter. Jeg burde have lov at gå til hendes begravelse.
- Jeg kan hente fængselspræsten ... - Fanden tage præsten!
Channing kan gøre en undtagelse.
- Chancerne er små. - Han lytter til dig.
Vil du indgyde Bea et falsk håb?
- Det er hendes datters begravelse! - Det ved jeg.
Miss Davidson ... Hvordan har Bea det?
Godt, efter omstændighederne. Vi tager os af hende.
Tak. Vi bliver glade, når hun kommer tilbage.
- Og Debbies begravelse? - Hun kommer snart tilbage.
- Før eller efter begravelsen? - Det er Beas private anliggender.
- Hvordan har Bea det? - Okay.
- En mors værste mareridt. - Din mor fik mareridt over dig.
Smut med dig, og lad de voksne snakke.
- Hvordan har hånden det? - Gider I lige?
Du har været oppe hele natten. Det må du ikke gøre igen.
- Jeg falder i søvn og hvad så? - Måske drømmer du slet ikke.
Det første, jeg tænker på, når jeg vågner, er Debbie.
Nu kommer jeg til at tænke på, at hun er død.
Tja ... Man glemmer ikke.
Man husker det bare lidt mindre.
Nu er hun helt alene.
Ingen holder hende i hånden.
Jeg burde holde hende i hånden og tale om ting.
Det er jo ikke det samme, men jeg kan gå derhen.
Jeg kan være hos hende lidt.
- Vil du gøre det? - Ja.
Vil du sige noget til hende?
Sig, at hendes mor elsker hende helt op til månen og tilbage igen.
Ja.
Nej!
Åh gud!
Fletch, det er Vera. Jeg beklager ...
Jeg er ked af det, men mor har det skidt.
Måske en anden gang. Vi ses i morgen.
Levering.
Jeg efterlod en besked. Fik du den ikke?
Pokkers. Nej, det gjorde jeg ikke. Den er stadig varm.
- Hvor er din mor? - I sengen med hovedpine.
Godt, for der er ikke nok til tre.
- Ups! Undskyld. - Det gør ikke noget.
Hun har taget en pille, så hun vågner ikke.
Okay, alle tiders.
- Det ser lækkert ud. - Du ser endnu bedre ud.
Du smager af alkohol.
Vent lige lidt ...
Jeg vil have dig.
- Jeg kan tage noget andet på. - Du er sexet sådan her.
Du er også sexet.
Undskyld. Hvad laver du?
- Du er ikke våd nok. - Nej, du behøver ikke.
- Vil du være sød at gå nu? - Undskyld.
Vil du ikke nok gå?
Du skal fortælle mig alt. Det hele.
Det er en stor bygning.
Personalet er flinke folk.
Lighuset ligger i kælderen.
Man kører to etager ned med elevatoren.
De tager sig godt af hende, Bea.
Hun ser fredfyldt ud.
Jeg kan se, at hun ligner dig.
- Sagde du det der til hende? - Ja.
Din mor elsker dig til månen og tilbage igen.
- Du er ved at blive gammel. - Nej, jeg har bare tømmermænd.
- Stor aften? - Jeg kludrede i det med Vera.
Det tvivler jeg på. Du er jo ikke et fantasifoster.
- Hold din kæft. - Åh, hold op. Den var da sjov.
- Du skal bare sige undskyld, Matt. - I taler nok om kvinder, hvad?
- Hvordan går det? - Fint, sir.
De indsatte har vist styret biksen, mens jeg har været væk.
- Det er under kontrol. - Det håber jeg, Will.
For jeg har læst en del rapporter.
Jeg vil bare vide, hvorfor det går så dårligt derude.
Fletch? Du har været her længe.
Vi arbejder os op ad rangstigen. Man kan ikke lede uden erfaring.
Hør efter: Fangerne kan nu ...
- Jeg må af sted. Rart at møde Dem. - I lige måde, Will.
Jeg påskønner din ærlighed, Fletch.
Lad os drikke en øl på et tidspunkt og snakke lidt mere.
Hun ville nok ikke have kjole på.
Hendes bedste jeans, og den grønne top, som hun elsker.
- Det skal være fint, Harry. - Det bliver det.
Jeg vil have, at du lægger det her hos hende.
Vagten vil give det til dig.
Var det alt?
Hvordan kunne du overse det? Du skulle tage dig af hende.
Jeg sagde, at du ikke måtte forlade hende eller lade hende ryge pot.
Du skulle være blevet hjemme og holdt øje med hende!
Jeg fandt hende.
Jeg kom hjem og ...
Jeg var der i en time, før jeg opdagede det.
Hun lå der, mens jeg lavede middag.
Ved skolen, hvem der gav det til hende?
De ved det ikke. De sagde, at hun pjækkede.
Havde de ikke henvendt sig?
Debbie forfalskede sedler fra mig og løj om, at hun sov hos Matilla.
Hun sov hjemme hos en kæreste.
Havde hun en kæreste?
Matilla kom med alle hendes ting. Hun fortalte mig det.
- Hvad hed han? - Brayden.
Ja, Brayden.
- Forvent ingen særbehandling. - Det gør jeg heller ikke.
Du kender vejen.
Det er ikke noget særligt, men de er nye. De kom i dag.
Jeg kan godt lide ham der.
Tak.
Åh, Bea ...
Kom, nu skal du hjem.
Simo.
- Hvad spiller du? - Syvkabale.
Sid ned. Vi kan spille noget andet, fx fisk.
- Skulle du ikke købe blade? - De havde dem ikke.
Synd. Jeg vil vide, hvad der sker udenfor. Sandhed og løgne ...
Fængselsbetjentene tog dem nok.
De er bedrageriske. Jeg må gøre noget ved det.
Tag dig ikke af det. Det er ikke det værd.
Vi er jo gamle venner, så det manglede da bare.
På den anden side ... Vi kan også gå en tur.
Alle har kigget forbi, men jeg sagde, at de skulle komme senere.
Må du gå til Debbies begravelse?
Shit!
Mine yndlingschokolader. Hvordan kunne du vide det?
Jeg kondolerer.
Sørg for, at Bea får dem.
Det er uretfærdigt, at Bea ikke må være med. Du må gøre noget.
Jeg forstår, Doreen, men Bea er en højrisikofange. Der er regler.
Det er hendes datters begravelse! Hun går ikke ud og dræber nogen.
- Jeg vil ikke skændes med dig. - Du kan ikke bare afvise os.
Reglerne er der af en årsag, men det er ikke altid godt nok.
Tag nu de gamle celler. Det ordnede du.
Alle kvinderne er kede af det, der skete med Debbie.
De kan lide Bea. Hvis hun må gå, højner det alles moral.
Der sker ting og sager herinde, når kvinderne føler sig ignorerede.
Så vær sød at lade hende gå til begravelsen.
Jeg er overrasket over spørgsmålet.
Hun er en højrisikofange, fordi hun er varetægtsfængslet.
Kvinderne ser op til hende. Vi må give dem noget positivt.
Hun har indsmuglet stoffer og været indblandet i uroligheder.
Det bekymrer mig, at du ikke forstår det, Erica.
Dine ledsagere er her. Er du klar?
- Tak, fordi I gjorde det. - Det var så lidt.
Kan du klare det?
- Jeg har allerede godkendt det. - Du har ingen beføjelser.
- Du undergraver min position. - Du gør det samme med mig.
Hvis du vil snakke eller noget ...
Eller hvis du bare vil være i fred ...
Jeg tror, jeg går i seng.
Sig til, hvis du mangler noget.
- Godnat. - Godnat.
Åh nej, Bea! Herregud, Bea!
Hjælp! Det er Bea!
Få hende ned fra døren, Franky.
- Jeg har hende! - Har du hende?
- Løft hende op. - Jeg har hende.
Vi klarer det.
Få den af hende.
- Det skal nok gå. - Du klarer dig.
Det er okay, Bea. Det er okay.
Er du okay?
Dumt spørgsmål. Du prøvede at tage livet af dig.
Er det sjovt? Tror du, at jeg havde gjort det, hvis jeg ikke ville dø?
Hvorfor forhindrede du mig?
Hvorfor? Så jeg kan leve i dette helvede hver eneste dag?
- Jeg havde intet valg. Vi er venner. - Jo, du havde et valg.
Du ville bare ikke føle skyld. Du er en kujon.
Måske, men at tage livet af sig gør dig ikke til helt.
- Hvad ved du om det? - Jeg har tænkt en del over det.
- Hvorfor gjorde du det så ikke? - Fordi jeg er en kujon.
Jeg håbede, at det ville blive lettere med tiden.
At smerten ville være mindre intens.
Jeg ville ikke glemme, men finde glæde i livet igen.
- Det er lykkedes. - Det er jeg ikke interesseret i.
Hvad tror du, at Debbie ville ønske? Det vil altid gøre ondt, Bea.
Det er en god ting, for det betyder, at du stadig er tæt på hende.
- Vil du tale med mig? - Sid ned.
Jeg går ikke ind på detaljer om, hvorfor Bea ikke måtte gå i går -
- men nu må vi sørge for, at holde tingene under låg.
Derfor vil jeg gerne have, at du bliver talskvinde igen.
- Hvad med Doreen? - Også hun.
Men jeg har brug for en med din erfaring, der kan mægle.
De må ikke opfatte os som fjender.
Vi vil gerne gøre noget for Bea. Kvinderne vil gerne vise medfølelse.
Det lyder som alle tiders ide.
Jeg ved, at du undgår mig, men du må ikke hade mig af forkerte grunde.
Er der en god grund til det?
- Du ved, at jeg var i hæren. - Ja.
- Jeg gjorde tjeneste mange steder. - Ja, og hvad så?
Vera, jeg beder dig ...
Bare giv mig et minut.
En af de sidste gange var i Østtimor, efter folkeafstemningen.
Dengang var det rigtig slemt.
Jeg så, hvad folk kan finde på.
Det var en familie, en mor og to børn.
En soldat stoppede dem.
De tiggede og bad.
Moren holdt fast i sine børn, men en pige undslap. De skød hende.
Jeg stoppede dem ikke.
Da jeg hørte Bea skrige -
- mindede det mig om moren og hendes døde barn.
Jeg kunne ikke klare det.
Det er jo frygteligt.
Som regel kan jeg godt klare det.
Men nogle gange gør jeg ... ting.
Som nu forleden. Der er ingen undskyldning, og jeg er ked af det.
Vera. Jeg vil bare have, at du skal forstå det.
Tak.
Vil du give mig en chance til?
- Må jeg få lidt tid? - Ja, selvfølgelig.
- Det er flot, Dor. Vidunderligt. - Tak.
- Er du klar? - Ja.
Skal du ikke være med udenfor?
Jeg har set uskyldige kvinder miste deres børn. Dem har jeg ondt af.
Vi burde ikke gøre det let for fangerne.
- Skal du noget i aften? - Nej.
- Vi må hellere drikke den øl. - Ja, sir.
Tak, fordi I kom.
I dag vil vi hjælpe Bea med at sige farvel til hendes datter, Debbie.
Herinde kommer man hinanden nær.
Vi er mere end venner. Vi er familie.
Men vi glemmer aldrig dem udenfor, som vi elsker.
Og for Bea var det Debbie.
Vi så straks, at Bea var en stolt mor, der elskede sit barn højt.
De var bedste venner, og de talte om alt.
Det går fint.
Bea. Debbie vidste, at du elskede hende, og at du gjorde dit bedste.
Og du har 16 års minder, du kan hæge om.
Du vil aldrig glemme hende. Det får du heller ikke lov til.
Tekster: Neel Rocco www.sdimedia.com