Kaylie!
Sen sköt jag.
Jag har drömt det ofta, men det har aldrig varit jag...
-...som höll revolvern. -Jag vet.
Det är bra.
Det tyder på en djupt rotad ansvarskänsla.
Du har inte bara bearbetat det medvetet...
...utan även i sitt undermedvetna.
Jag anser att Tim är frisk och utgör ingen fara för någon.
Därför borde han skrivas ut i samband med hans 21-årsdag.
Text hämtad från www.Dreamsubs.ml
Såld till nummer 131.
Nästa föremål är en antik spegel från Levesque-egendomen.
Lasser-spegeln är en berest pärla som har prytt väggarna på slottet Balmoral-
-kungafamiljens skotska hemvist. Glas och ram är original.
Spegeln är i ett fantastiskt skick frånsett en liten skada i hörnet.
Ramen är snidad ur ett stycke bayerskt svartceder.
Kan vi börja med 10 000 dollar? Det har vi här framme, tack.
-Så din syster hämtar dig? -Hon ska också fixa jobb åt mig.
Det hjälper dig i din omställning.
-Ska jag inte följa med ändå? -Nej tack.
Jag behöver göra det själv.
Stanna uppe tills vi kommer.
Tänk på att du har fått hjälp för att du ska må bra.
Kaylie har fått klara sig själv.
Det är bra att du knyter an till henne, men du måste förbli frisk.
16 000 dollar bjudet. Första... Andra...
-Såld! -Vi ses i kväll.
Öppna dörren när det surrar.
Hej, lillebror.
Här är din halva av egendomen.
Just det, lägenheten. Du borde ha ett litet ställe.
Jag skrev ut en lista åt dig.
Innan du har hittat nåt eget, så får du gärna bo hos oss.
-Hur ska jag tacka dig? -Jag ville prata om det här tidigare.
Men plötsligt fick jag inte träffa dig.
Det var ingen...
Det var ingen som förbjöd besök...
...men jag behövde tid att tänka.
Jag förstår.
Vi är familj, det enda viktiga är att du är här.
Jag har hittat den.
-Vad menar du? -Det vet du.
Jag spårade den genom folk som bjöd, men inte lyckades köpa den.
Den fanns i en samling i Bremen. Vi sålde den inom en vecka.
Köparen får den snart, så vi har bara några dagar på oss.
-Till vad? -Hålla vårt löfte.
Och döda den.
ELVA ÅR TIDIGARE
Ställ soffan där och lådorna i köket.
Skjut inte flyttkillarna, Tim.
Ja, så fort jag har kommit i ordning.
Jag ringer dig sen.
Jag glömde att ringa dig, jag har fått så mycket att göra.
-Kaylie ska i fängelse! -Hon är inte här.
-Bakhåll! -Nu ska du dö!
Älskling? Vart ska den här?
Håll den upprätt, akta ramen.
Den är ömtålig.
Lek utomhus eller hjälp till.
-Vi hörs snart igen. -Tack, killar.
Jag kommer snart.
-Har du beställt mer möbler? -Jag tycker inte om skrivbordet.
Hade du tänkt berätta eller bara låta mig hitta fakturan?
Vänta lite.
Jag hade tänkt kompensera dig med ett sminkbord.
Det borde vara här nånstans.
-Jag fattar, du får möblera som du vill. -Tack.
Är den inte lite väl prålig?
Nu blir jag förvirrad, du ville ju ha antikt och jag IKEA.
Jag vill bo med stil, men inte i en utställningshall.
Med nytt hem och nytt företag behöver vi nya möbler.
-Det blir väl bra? -Men samma fru väl?
IKEA duger gott.
-Skojar bara. -Jag är inte IKEA.
Vill du verkligen stanna här? Vårt gästrum är finare.
Ja, det är nog bäst.
Min egen lya.
Du lovade att aldrig glömma det som egentligen hände.
Jag var bara tio år.
Jag gör det i morgon och jag skulle behöva din hjälp.
God natt.
Jag tycker att ärret syns mer nu än för tio år sen.
Låt ett proffs undersöka saken.
Vilket ärr?
-Du är inte klar på långa vägar. -Och?
Du har bara satt ihop sängen.
Men det var inte lätt.
Fan också!
Nej, nej, nej!
Det är okej!
Det är okej, bara en av dina mardrömmar.
Du får en egen skrivare nu, för du är inte på nätverket längre.
När kollegorna hämtade sina utskrifter så hittade de en del-
-äckliga bilder utskrivna från din dator.
-Har du begärt transport av spegeln? -Ja, den måste repareras.
-Warren ville ju inte reparera. -Han ändrade sig.
Ärligt talat vill jag bara veta varför du skriver ut likbilder.
En del saker verkar konstiga.
Jag har ju en mörk sida jag jobbar med, särskilt nu när Tim är ute.
Du kommer aldrig att förstå den delen av mitt liv.
Men håll ut, det blir bättre om ett par dagar.
Jag lovar.
-Vi använder inte andra reparatörer. -Köparen har begärt det.
Fast du hade gjort det bättre. Jag åker iväg med den själv.
Så är jag säker på att inget händer den.
Jag hämtar nåt att slå in den i.
Hej igen.
Du är säkert hungrig.
Jag hoppas att det där fortfarande gör ont.
Då var det klart.
Är du okej?
Jag mår fint.
-Killarna slår in henne direkt. -Tack, Warren.
Vi ses hemma.
Min bil står vid lastkajen.
-Hallå? -Nu har jag en telefon.
-Skriv på här. -Jag har dåligt samvete för igår.
-Kan vi träffas och prata? -Självklart, ska vi ses hemma?
-Ja, var bor du? -Nej, jag menar huset.
Ja, jag har det här. Kanske en halvtimme, funkar det?
Okej, då hörs vi.
Du ska få, din skitunge!
-Svaret är nej. -Jag är den enda som inte har telefon.
-Så fruktansvärt. -Tack för inget, Marie.
Jag köper en genast, min dotter. Min älskling, frukt av mina länder.
Jag önskar att jag hade varit en ananas.
Tugga aldrig på naglarna som pappa, det är äckligt.
-Pappa? -Han är pappa, jag är Marie.
-Vem var kvinnan på ditt kontor? -Ja, vem var hon?
Vilken kvinna?
Jag vet inte, bara nån kvinna.
Jag vet inte.
-Det ser litet ut. -Ut, hund.
-Heter hunden Hund? -Han har inget namn.
Är du okej?
Det är klart...
Du har ju inte varit här sen...
Ta dig en titt.
Huset förblev osålt medan jag var familjehemsplacerad.
Jag fick det när jag blev arton.
Jag var ensam husägare i klassen.
Vi borde nog sälja det. Sen, när vi är klara.
Kan du hjälpa mig med en sak?
-Skulle du få in den själv? -Nej, jag räknade med dig.
Vi sätter den här så länge.
-Vad är det? -Ett ankare. En fälla.
Jag förstår om du inte vill stanna, det accepterar jag men...
...nu måste jag börja.
Jag stannar en liten stund.
Hej, jag heter Kaylie Ann Russell och är 23 år gammal.
Här är min bror Timothy Alan Russell, Alan efter pappa förstås. Han...
Han... Han är 21 år gammal.
Klockan är 16.15 den 13 oktober, vi befinner oss på Hawthorne Way 2705.
Jag ska nu beskriva mina förberedelser innan jag tar fram spegeln.
Varje kamera har en egen strömkälla så alla avvikelser kan dokumenteras.
Jag har både fast lina och min mobil och nu ber jag om min brors telefon-
-så att jag kan kontrollera all elektronik.
-Den är helt ny. -Tack.
Den här ringer var 45:e minut när jag byta film i kameran.
Den här ringer när vi ska äta. Vi har massor av vatten.
När det gäller huset, så har varje rum en termostat-
-och vi lagrar information om temperaturskillnader.
Om variansen är större än 3 grader går larmet.
Det finns en tredje säkerhetsåtgärd, men jag återkommer om det.
Okej...
Syftet med experimentet är att bevisa att Lasser-spegeln bakom mig-
-döljer en förutsägbar och övernaturlig kraft.
Hemsöka är inget vetenskapligt begrepp, men spegeln ligger bakom 45 dödsfall-
-de senaste 400 åren. -Får jag avbryta lite?
Stäng aldrig av en kamera.
Förlåt.
Man vet inte var spegeln kommer ifrån, så jag har inte hela historien-
-men den dyker upp i London 1754.
Philip Lasser, den 17:e earlen av Leicester, köpte spegeln och...
Ytterligare en säkerhetsåtgärd. - Hej, älskling.
Jag ringer in enligt önskemål. Är du okej?
Bara bra, men kan du ringa exakt på klockslaget. Hon är sju minuter över.
-Jo...visst. -Då hörs vi om 53 minuter.
Jag älskar dig.
Michael Dumont ringer mig regelbundet.
Han tror att jag är rädd för min bror och ringer polisen om jag inte svarar.
-Jag är här. -Det är inte personligt.
År 1755 hittades Philip Lasser i den öppna spisen helt sönderbränd.
Hans ägor skingrades, men en tidigare anställd såg hans ansikte i spegeln.
Att det togs på allvar visar denna undersökning som kyrkan genomförde.
Därefter kallades spegeln för Lasser-spegeln och såldes 1758.
Nästa kända ägare är järnvägsmagnaten Robert Clancy 1864.
Han vägde 140 kg och kallades valen från South Windham.
Han hängde spegeln i sin balsal.
Den här bilden togs samma år. Han har visst gått ner lite.
Dödsrunan skrevs en tid senare, men dödsorsaken angavs inte.
Hans egendomar och spegeln ska därefter ha förstörts under inbördeskriget 1865.
Efter det är spegeln borta, men dyker upp igen vid sekelskiftet.
Mary O'Connor hängde spegeln i badrummet 1904.
Hennes systerdotter Beatrice hittar henne död i badkaret.
Enligt obduktionen dog hon av uttorkning.
Hon dog av törst, men hade legat i badkaret i tre dagar.
Nästa intressanta fall är Alice Carden från Wisconsin, 1943.
Grannarna hörde skrik från huset.
Hennes barn hittades dränkta.
Alice låg med sönderslagna ben-
-vänster arm var avslagen och hon hade sex brutna revben.
Hon höll i hammaren hon använde för att bryta sina ben.
Hon skulle just krossa sitt huvud, högerarmen var intakt.
Den behövde hon ju för att svinga hammaren.
Hon trodde att hon nattade barnen när hon dränkte dem.
Hon blev aldrig återställd. Familjen hade flera hundar-
-bland andra en australian shepherd för barnens skull...
Vem är det som ska se det här?
Alla som tittade och pekade. Alla ungarna i skolan.
Alla som kallade pappa för mördare.
Alla som kallade dig för mördare.
Vi var ju bara barn.
Vi hittade på det för att dölja att pappa faktiskt var en mördare.
Han var en sjuk man som torterade och dödade vår...
Kalla mig galen om du vill...
...men du kallar inte honom det.
Tobin Capp svalt till döds i sitt sovrum. Där hade han också hängt spegeln.
Kalifornien, 1965. Spegeln hänger i en bank i San Diego.
Marcia Wicker låser in sin chef-
-och biter av en kraftledningskabel.
1975 dör Marisol Chavez i sitt sovrum av blödningar från ett missfall.
Hennes tänder ligger i en påse tillsammans med en tång.
-Det är skillnad mellan orsak och samband. -Jag vet.
Mamma och pappa köpte en soffa 2001.
Samma år fick morfar en hjärtattack och Robbie Schultz blev påkörd.
Och vår katt försvann. Är det soffans fel?
-Får jag fortsätta? -Men kom till saken då.
Ska vi inte prata om varför vi egentligen är här?
Visst.
2002...
Lasser-spegeln pryder nu Alan Russells hemmakontor.
Han är gift med Marie.
Två veckor efter spegelns ankomst får Marie ett sammanbrott.
-Hon torteras och mördas i hemmet. -Av vem?
Av sin make.
-Officiellt ja. -Maken sköts ihjäl av sonen.
Framför ögonen på dottern.
Jag tänker bevisa att alla dessa personer är oskyldiga.
Alan Russell var ingen mördare, han var ett offer.
Offer för kraften i spegeln.
Då slår vi sönder fanskapet nu direkt.
Du minns verkligen ingenting?
Minns vad?
Varsågod, slå den i bitar.
Okej.
Jag har lärt mig vad som händer när man inte kan...
...bearbeta nåt fruktansvärt.
Hjärnan hittar på alla möjliga försvarsmekanismer.
All information struktureras om för att stödja den nya tesen.
Hur många tusen fall gick du igenom för att hitta några som passade in?
Varför satte du ner pallen?
För att jag försöker prata med dig.
Bara en person har försökt förstöra den.
Oliver Jeffries var 1971 lärare på den skola där spegeln hängde.
En morgon ville han förstöra den med en eldgaffel, men han slog aldrig.
Han satt tyst en stund och gick sedan rakt ut i trafiken.
Den kan verkligen försvara sig och...
...jag tror att den avväpnade dig.
Vill du veta varför jag inte gjorde det?
Frånsett att du hade fått sparken och blivit ersättningsskyldig?
Det är inte min sak att göra det.
Ingen kan få dig att vakna upp, det måste du göra själv.
Här är min sista försiktighetsåtgärd.
Det här ankaret väger 10 kilo.
Jag har lagt till skivstångsvikter och kopplat till en mekanisk timer.
Så ingen el, det är 10 sekunder kvar.
Om vi inte kan nollställa timern var 30:e minut...
Där ska spegeln stå. Den överlever bara om vi gör det.
Vet du hur vi ska få den att agera?
Vi håller ett vapen mot dess huvud och den vill nog försvara sig.
Det gör inte ont, det gör inte ont.
Hör ni ungar?
Följ med in på mitt kontor.
Sa jag inte till er att ni inte fick leka här inne?
Det gör vi inte, jag tycker inte om att vara här.
Men vad är det här då?
-Det har vi inte gjort. -Okej.
Jag hör ju hur ni håller på här inne på natten.
Jag har också varit barn och ni har haft det jobbigt med flytten.
Men nu räcker det. Okej?
Ni får sluta att tramsa med mammas blommor också.
Vet du vad döda blommor tyder på?
För lite vatten, eller för dåligt vatten.
Jag fick dricka filtrerat vatten.
Oliver Jeffries hade döda blommor, även Tobin Capp.
På banken begrep man inte varför alla växter var döda.
En levande krukväxt. Levande växter i vardagsrummet.
Levande växter som alltså har liv.
-Det är dina regler. -Den börjar alltid med enklare saker.
Men den lever inte bara av växter, det finns en sak till.
Hund!
Förlåt, Hund.
Drick.
-Kom igen, Mason. -Hämta pinnen!
-Hämta! -Hämta pinnen!
-Kom igen! -Upp med dig.
Jag skaffade ju den för att du inte kände dig trygg.
-Du såg nån... -Den gör mig inte tryggare.
Tvärtom faktiskt.
Då låser jag in den oladdad.
Då blir den säkert bra att ha om det skulle hända nåt.
Din fula kossa.
Vad sa du?
Jag sa ingenting.
Men herregud!
Alan!
Jag jobbar!
Vem pratar du med?
Tänkte du inte göra nåt åt hunden?
-Nånting är fel, han bet mig. -Är du okej?
Ja, det är jag.
-Du går in i din egen värld här. -Inte alls, jag jobbar!
Jag vet och jag stöttar dig, men det här är inte ditt arbete.
Startar man eget, så måste man göra allt själv.
Ungar? Jag måste be er om en tjänst.
Jag måste spela golf med en kund idag, men gå inte in på mitt kontor.
Okej, pappa.
Jag älskar er.
Vill du in där? Visst, okej.
Gå in och skit på VD:ns matta.
Fan...!
-Varför får han inte gå ut? -Han har utegångsförbud.
-Hej, ungar. Varför... -Vi måste göra nåt åt hundjäveln!
-Hej själv. -Jag låste in vraket på ditt kontor!
Du får väl binda honom.
Var är han?
-Det är problemet: du kommer ihåg fel! -Nej, det gör jag inte.
Alice Cardens och Tobin Capps hundar hittades aldrig.
Kommer du inte ihåg hur Mason spydde och sket över hela huset?
Jag har läst på om parvoviruset.
En dödlig hundsjukdom som ger illamående och en infekterad avföring-
-som dödar växter. Mason var sjuk.
Jag kör honom till veterinären.
Han kommer inte hem mer.
-Var är Mason? -Han har utegångsförbud.
-Är det så du kommer ihåg det? -Än sen?
Fel, jag satt där hela dagen och ingen gick in på kontoret.
-Känner du till fuzzy trace-teorin? -Nej, men det har väl du?
Jag är grunden till en artikel om det.
Hjärnan registrerar abstrakta spår, man tror att man kommer ihåg.
-Vilket skitsnack. -De blir falska minnen.
-Du såg mamma låsa in hunden. -Vad har de gjort med dig?
Det var före pappa förbjöd oss att gå in och det rör ihop det för dig.
-Jag tycker synd om dig. -Vilket är mest sannolikt?
Att du kommer ihåg fel eller att en spegel äter hundar?
Titta, här är Hund!
Ge den lite tid.
Bara lite tid.
Inget händer här, du håller på att bli knäpp!
Jag hör att du talar med nån, det låter som en kvinna.
-Du är ju helt knäpp! -Inte alls!
-Jag hör att du pratar med nån. -Skulle du höra mig genom dörren?!
Varför skulle jag hitta på det här?
Vattnet är förgiftat och vi har en inkräktare? Du är ju helt väck!
Förlåt att vi väckte er.
Bråkar ni över kvinnan på kontoret?
-Du måste komma ihåg den kvinnan. -Jag inbillade mig massor.
Men vad såg vi? Att mamma skrek åt pappa.
Mamma hörde röster, men det var pappa som talade i telefon.
-Det förklarar inte kvinnan jag såg. -När såg du henne?
-Första gången var från trädgården. -Var mamma hemma?
-Mamma var alltid hemma. -Är du säker? Det är inte jag.
-Fan också! -Göm dig!
Han var otrogen, det var ett dåligt äktenskap.
-Nej. -Det gjorde mamma vansinnig.
-Han fick en knäpp och dödade henne. -Ett dåligt äktenskap?
Och därför saknade hon tänder, hår och hjärna när hon dog?
Förklarar det alla andra vi såg i huset den där sista natten?
-Allt tyder på att han var otrogen. -Jag hade tillgång till deras prylar.
Medan du blev hjärntvättat kollade jag. Inga kvitton, samtal eller blommor.
-Inget pekade på en affär. -Han var för smart för det.
Jag kollade vänner och kollegor och visst tyder vissa fakta på en affär.
Visst kan han ha blivit förförd, frågan är bara av vad.
Det händer saker här medan vi bråkar.
-Temperaturen har ökat. -Två personer, brinnande ljus...
-Telefonerna funkar nog inte längre. -Det kan vi kolla.
-Jag har samtalston. -Statisk?
Du kan bearbeta det här, det gjorde jag.
Du behöver bara rentvå familjenamnet för din egen skull.
De lyckades verkligen att omvända dig.
Du var fullt normal när de låste in dig.
Men du var tvungen att bli helt skruvad för att komma ut.
-Sluta gnälla, Mason. -Nu räcker det.
Du försöker hitta dig själv, men du får inte tortera en hund!
-Vad gör du? -Lyssna på den!
Låt bli!
Nej, vänta!
-Vad är det? -Det var onödigt.
Du är sjuk, inget av allt det där har hänt.
Växterna lever och det enda hotet mot hunden är du.
Men det är inte ditt fel, precis som det inte var mitt fel.
Jag fick hjälp, men inte du.
De är jobbiga problem, men inget att skämmas över.
Det är ett släktdrag.
Förlåt mig.
Nu sticker vi härifrån.
Vi behöver prata om hur vi ska gå vidare.
Vart kan vi gå?
Vart?
Vi stänger av kamerorna och ankaret-
-sen kan vi gå vart du vill.
Du ska kanske prata med din fästman.
Han hjälper dig gärna.
Kaylie?
Där är det ju.
Ha!
Ja!
Här är de senaste minuterna.
Han var otrogen, det var ett dåligt äktenskap.
Det gjorde mamma vansinnig.
-Han fick en knäpp och dödade henne. -Ett dåligt äktenskap?
Och därför saknade hon tänder, hår och hjärna när hon dog?
Förklarar det alla andra vi såg i huset?
Jag minns inte att vi gjorde så, gör du? Nej, det gör du inte.
Temperaturen har ökat igen, men larmet gick inte.
Fikusen och blommorna är döda.
-Hunden fungerade alltså som lockbete. -Jag måste ringa min läkare.
Du måste ringa utanför dess räckvidd. Annars vet du inte vem du pratar med.
Hej. Ja, allt är bra nu.
Förlåt mig för det jag sa innan, vi hörs om en timme igen.
Det var nog inte ens han. Vi får hålla oss ifrån det här rummet.
Den fick mer energi från hunden än jag räknade med.
Räckvidden verkar vara...10 meter.
Vi kan alltså fritt nå köket, tvättstugan, garaget...
...sovrummet och tomten. Men antagligen inte särskilt länge till.
Just nu går det inte att nå numret. Försök igen senare.
-Hur kom jag in igen? -Du gick bara hit och satte dig ner.
-Jag var ju ute. -Nej.
Upprepa det för kameran.
Eftersom du fortfarande är här, så vet jag att vi kommer att vinna.
Förstår du?
-När kommer pappa? -Jag vet inte.
-Vet du inte när han kommer? -Jag vet inte var han är.
Jag vet var han säger att han är.
Kaylie?
Berätta om kvinnan på kontoret.
Jag har inte sett henne.
Det har jag.
När då?
Igår kväll.
Men det var inte på kontoret...
...utan i trappan.
-Vad gjorde hon? -Jag tittade inte.
Jag blev rädd.
Men hon gick nog in på kontoret igen.
Jag tror att hon bor där.
Gå upp och lek.
Mamma?
Mamma!
Spring!
Fortare!
Sluta, mamma!
Älskling...
Du blöder ju, gumman.
Älskling?
Gå in på rummet igen.
-Men mamma...! -Hon blir bra igen, men gå in nu.
Stäng dörren.
Det har hänt nåt med min fru.
Allt är bra, allt är bra...
-Är mamma okej? -Gå och lägg dig.
Tim?
Ryck upp dig!
Är du här hos mig?
Mamma är jättesjuk.
Hon behöver ligga till sängs och vila en tid.
Så hon blir bra igen, men ni får inte störa henne.
"Vi"?
Så...riddaren och prinsessan...
Ni får alltså hålla er ifrån henne. Har ni förstått?
Vad är det för fel på henne?
Ni får gärna vara här och spela TV-spel.
Vi fick ju inte vara här.
Ät.
Följ med och hjälp till.
Tim!
Ryck upp dig nu!
Är det till mamma?
Tim?
Trevligt.
Kaylie?
Vi ska nog hålla ihop.
Hon älskar mig fortfarande!
Jag är hungrig.
-Du måste handla. -Vad då?
-Mat. -Det har jag uppskrivet.
-TV:n har lagt av. -Vad då?
-Mamma behöver en läkare. -Det har jag uppskrivet.
Det här är inte klokt, jag måste berätta att vi saknar mat.
-Pappa sa... -Det bryr jag mig inte om.
Hon behöver en läkare, du sa att hon var sjuk men...
Problemet är att du inte lyssnar!
Jag sa att ni inte fick gå in där, men ni lyder inte.
Varför? Nu har ni i alla fall utegångsförbud.
Varken du och din snorige lillebror får lov att lämna huset.
Försvinn nu härifrån.
Okej, tack. Hej då.
Vad sa läkaren?
Att jag skulle be pappa ringa.
Precis som den andre.
Exakt som den andre.
Det var samma röst.
-Hej, Bob. -Det var tråkigt att höra.
-Jag hoppas att hon kryar på sig. -Tack, Bob.
Jag är ledsen över att hon lurade hit dig, hon-
-använder sin mammas sjukdom för att få bekräftelse.
Vänta bara tills hon ska ta körkort.
Jag är ledsen över att jag besvärade, hoppas att Marie snart är på benen.
Tack.
Slå mig en signal nästa vecka, så går vi några hål.
-Kul, det gör vi. -Ha det bra.
Tim?
Nu måste vi vara riktigt modiga.
Det var smart.
Tim!
Kaylie?
Och där försvann strömmen. Det var väntat.
En död växt.
Det är inte på riktigt.
Pappa?
Kan du fixa ljuset?
Fina knep.
Kaylie.
Herregud.
Ser du honom?
-Hallå? -Ville bara kolla hur det går för er.
-Bara bra. -Okej, då hörs vi om en timme.
Det är ett trick.
Jag kan inte ha dödat honom, skärvan finns ju inte.
Jag dödade honom inte, för skärvan finns inte.
Michael! Vad har jag gjort?!
Kom här, nu ska vi härifrån.
Hallå? Jag behöver polis och en ambulans till Hawthorne 2705.
Hjälp är på väg, vi reder ut allt det här.
Vi har klarat oss!
-Michael, Michael... -När nollställde du timern?
-Jag vet inte. -Då behöver vi inte göra nåt.
Vi ska bara vänta i en halvtimme. Din säkerhetsåtgärd.
-Har du ringt efter hjälp? -Ja, det är över.
Nu ska vi bara se den dö.
Det är ett trick för att få in oss.
Tänk om det är ett trick för att få oss att stanna här?
-Jag ringde ju efter hjälp. -Ring igen.
-Vad har inträffat? -Jag ringde om Hawthorne 2705.
Du får be din pappa ringa. Läkaren kommer i morgon.
Vad ska vi göra?
-Ingenting, bara vänta. -Och vänta på att bli...
Vi måste vara riktigt modiga.
Han tittade i spegeln och tog fram en revolver.
Vi måste slå sönder den.
-Det är inte på riktigt. -Ni fick ju inte leka här.
Det är inte på riktigt.
Kaylie?
Är han borta?
Han var aldrig här. Den fick oss bara att gå upp hit.
Vi gjorde rätt där ute, den försöker hålla oss borta.
-Nu måste vi ner innan ankaret faller. -Är du säker på att han är borta?
Jag lovar, titta själv.
Vi måste gå ner.
-Hon är kvar! -Nu öppnar jag.
-Nej! -Om hon är kvar...
...så måste du springa ner för trappan.
-Vad ska du göra? -Bara spring.
Är du beredd?
Nu öppnar jag dörren och du springer direkt ner!
Du litar väl på mig?
Ja, det gör jag.
Ett... Jag älskar dig.
Två... Ner för trappan.
Det är inte på riktigt.
Det är bara ett trick.
Tänker du gripa mig?
Tim?
Nej, mamma! Snälla!
Kaylie?
Mamma!
Kom, Tim!
Den låter oss inte göra det.
Ni fick ju inte leka här inne.
Nej.
Det här är inte du.
Jo, det är det.
Jag har mött mina demoner och de är många.
Jag har sett Djävulen...
...och han är jag.
Släpp henne!
Spring.
Nej!
Pappa!
Det är inte på riktigt!
Kaylie?
Mamma.
Se på mig, Tim.
Lova mig att när vi blir stora...
...så ska vi fixa det här.
Vi måste döda den där saken.
För mammas och pappas skull.
Jag lovar.
Kaylie? Kaylie?
-Ringde han själv? -Ja, han ringde 112.
Sen gjorde han det här.
Vart ska vi?
-Det var inte jag, det var spegeln! -Tim!
Vänta, det var inte jag! Det var spegeln!
Ni måste tro mig!
Det var spegeln! Det var spegeln!
Glöm inte vårt löfte!
Glöm inte.