OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968
Madeleine?
Vil du spise igjen?
Jeg er tørst!
Du spiser for mye fordi du er deprimert.
Madeleine!
Ja?
- Madeleine! - Ja, mamma?
- Jeg er tørst, min engel. - Jeg kommer.
- Vil du ha medisinen din? - Ja min kjære.
Vil du spille et spill?
Jeg venter på at pappa skal komme hjem.
- Hva tror du pappa gjør? - Han er en doktor.
- Han helbreder mennesker. - Åh. Nei nei. Din pappa, han dreper folk.
- Nei. - Er det den du elsker? En morder?
- Mor. Mor. Mor. Mor! - La meg være. Gå og lek.
- Mamma! - La meg være i fred!
Mamma!
- Er Mr. White hjemme? - Nei. Han er borte.
Mitt navn er Lyutsifer Safin.
- Mannen din drepte familien min. - Jeg fortalte jo at han er borte.
Jeg vet. Dette vil skade ham mer.
Går det bra?
Ja.
La oss dra.
- Hvordan er utsikten? - Jeg begynner å like den.
- Kan du kjøre fortere? - Vi trenger ikke å kjøre fortere.
Vi har all tid i verden.
- God kveld, sir. - God kveld.
- Du kan ikke la være å se deg over skulderen. - Hva?
- Ingen kommer. - Jeg så meg ikke over skulderen.
- Ja det gjorde du. - Nei. Skal vi krangle om dette?
Hva brenner de?
Hemmeligheter. Ønsker. Slippe taket i fortiden.
Bli kvitt gamle ting, inn med det nye.
Hvor dro du?
I dag ved vannet. Hva? Fortell meg.
Jeg skal fortelle deg det hvis du forteller meg om Vesper.
Er det derfor vi er her?
- Hun er gravlagt på Akropolis. - Jeg vet hvor hun er gravlagt.
Kan du tilgi henne? For oss?
Jeg forlot henne for lenge siden.
Så lenge vi ser oss over skulderen, er ikke fortiden død.
Du må la henne gå, selv om det er vanskelig.
Du mener, om vi skal ha en fremtid?
- Så jeg gjør dette, og så... - Skal jeg fortelle deg alle mine hemmeligheter.
Ok.
Av med masken.
Jeg skal gå og gjøre dette,
og så skal jeg komme tilbake til frokost.
Takk skal du ha.
Og så skal du fortelle meg hvor vi skal videre.
Hjem.
God dag.
- Vespers gravsted. - Javisst. Denne veien.
Følg herren til Vespers gravsted.
Følg meg.
Jeg savner deg.
Hva i...
Madeleine?
Blofeld hilser.
Du vet...
Madeleine, hun er en datter av Spectre.
Hun er en datter av Spectre.
Bagasjen din er allerede nede, Mr. Bond. Som din kone ba om.
Du hadde rett.
- Å gi slipp er vanskelig. - James.
Hva skjedde?
- Hva skjedde? - Hvordan visste de at jeg var her?
- Hva snakker du om? - Madeleine, hvordan visste de at jeg var her?
- Jeg aner ikke hva du... - Spectre. Hvordan visste de det?
Hva snakker du om? James!
Jeg gjorde ingenting.
Vi drar.
- Det er noe jeg må fortelle deg. - Ja det regner jeg med.
James!
Plukk den opp. Plukk den opp!
Det er Blofeld, min kjære. Faren din ville vært så stolt av deg.
Ditt offer vil være vår ære.
- Jeg forstår ikke. - Bravo. Bravo.
- Hallo. - Slipp sauene ut, gutt.
- Hvorfor? - For ellers dreper jeg deg.
James, hvorfor? Hvorfor skulle jeg forråde deg?
Vi har alle våre hemmeligheter, vi har bare ikke kommet til dine ennå.
James. James, hør på meg. Jeg vil heller dø enn at du tror jeg...
James!
Gjør noe. James!
Si noe, James!
Vær så snill.
Ok.
Kom igjen.
Så...
...er dette slutten?
Det er det.
Hvordan skal jeg vite at du har det bra?
Det vil du ikke.
Du vil aldri se meg igjen.
- Vi er inne. - Fortsett.
Husk å sikkerhetskopiere alle data innen 22:00 i kveld på grunn av planlagt servervedlikehold.
Går det bra?
Du vet, øh, SL5, det bevæpnede Kopperviruset jeg brukte i morges?
Har du sett det? Jeg... Jeg la den i den jævla...
Valdo, du har vel ikke sett en tube med Koppervirus?
Dette var en god suppe. Nå er det avfall, selv om det er en spøk.
Det er mer kompleksitet i tomatsuppen min enn i begge hjernene deres til sammen.
- Valdo, det er så uvennlig. Det er så... - En dag skal jeg legge Ebola i teen din.
Og så skal jeg se på når ansiktene deres svetter blod og jeg kommer til å le.
Hyggelig. Hold håret på.
Han har en skremmende fantasi, har han ikke?
- Dr. Obruchev. - De kommer.
- Hvem? - Spectre.
- Safin. - Ikke prøv å stoppe dem.
Dette er hva vi har ventet på.
De vil be deg om å gå inn i Bio Sikkerhetsnivå 4 kjøleskapet og fjerne våpenet.
Ingen må se hva du gjør.
De vil ikke drepe deg. De tror de trenger deg.
Vil de ikke drepe meg?
Overfører filene mens vi snakker.
- Nå... Nå er det gjort. Hva gjør jeg med den? - Svelg det. Ha det.
Svelg...
Ja, jeg liker dyr! Ha det bra.
Fare, ulovlig tilgang oppdaget. Sikre alle biofarlige materialer umiddelbart.
Videre! Følg etter!
Nei! Nei!
Advarsel! Uautorisert personell oppdaget i denne sektoren.
Vær så snill, vi er forskere, vi er ubevæpnede. Vi er ubevæpnet. Hva vil du?
Valdo Obruchev.
- Hallo. - Åpne Bio Sikkerhetsnivå 4 kjøleskapet.
- Og, øh... - Gi meg våpenet.
Våpen...Hvilket våpen? Vi har, øh...
- Herakles. - Det krever dobbel autentisering.
Hvem?
Ham.
Hardy. Hardy! Ikke la dem. Ikke la dem. Ikke la dem, vær så snill.
Advarsel, sperring av anlegget pågår.
Alle utganger er nå forseglet.
Advarsel, sperring av anlegget pågår.
Alle utganger er nå forseglet.
Å, hva er, eh... Er det sikkerhetsbelte? Dette?
Jøss.
Jeg... Jeg kan ikke! Det er ingen heis!
Magneter.
- Sir, jeg har nettopp mottatt det mest uvanlige... - Jeg har sett det.
Å, herregud.
Sir, hva er Heracles-prosjektet?
- Dette laboratoriet er ikke registrert. - Nei det er det ikke.
- Det var skadde... - Det var en gasslekkasje.
- Skal jeg varsle PM? - Det var en gasslekkasje. Jeg fikser det.
Moneypenny.
Hvor er 007?
- Vel, er ikke dette en overraskelse, Felix? - James.
Hvem er den blonde?
Logan Ash, utenriksdepartementet. Det er veldig hyggelig å møte deg.
Jeg har hørt mye om deg. Jeg mener, jeg er en stor fan.
- Babylon. - Politigutt.
- Jeg trenger en tjeneste, bror. - Fikk du ikke notatet? Jeg er pensjonert.
Jeg ville ikke spurt om du fortsatt var i Hennes Majestets tjeneste.
Og hva betyr det?
Våre valgte ledere, leker ikke pent i sandkassen.
James.
Er det et rolig sted hvor vi kan snakke privat?
Stille? Ja.
Jeg håpet du kunne hente en pakke.
- Fem. - Fire.
- Hvor er pakken? - Kort tur. Cuba.
- Du liker deg jo der. - Å, så jeg liker meg der?
Hei. Valdo Obruchev.
- Du vil si at du aldri har hørt om ham. - Aldri hørt om ham.
- To. - Tre.
Ah... Det er et godt liv.
Har du aldri hørt om ham? Hoppet han ikke av mens du var i MI6?
Obruchev ble kidnappet for tre dager siden fra et hemmelig MI6-laboratorium i London.
For to dager siden ble ansiktet hans sett på et ansiktsgjenkjenningssveip i Santiago de Cuba.
- Han utelater den beste delen. Spectre. - Jeg har en kontakt der, det sies at de samles.
Tilfeldigheter?
Kom igjen. Det blir som i gamle dager.
- Tre. - To.
Du er egentlig den eneste fyren for jobben.
- Du er fyren. - Det er min runde.
Hei.
- Scotch. - Ja mann.
- Hvor fant du Mormonernes bok? - Politisk oppnevnt. Ikke mitt valg.
Ser ut til at intelligens ikke er så viktig lenger.
- Han smiler for mye. - Hjelp oss med å få dette i riktige hender.
- Å, hva, og du er de rette hendene? - Jeg er ikke bare et pent ansikt.
Jeg sluttet å stole på pene ansikter for lenge siden, Felix.
- Ja, jeg hørte det. Uflaks. - Dårlig dømmekraft.
Javisst. Vanskeligere å skille det gode fra det dårlige, og skurker fra helter i disse dager.
Jeg trenger deg, James. Du er den eneste jeg stoler på med dette. Jeg tuller ikke.
Jeg vil tilbake til familien min, og fortelle dem at jeg reddet verden igjen.
Vil ikke du?
Hyggelig å se deg igjen, Felix.
- Ta i det minste nummeret mitt. - Jeg har nummeret ditt.
Problemer?
- Hele tiden. - Trenger du skyss?
Javisst. Hvorfor ikke?
Hold deg godt fast.
- Hva heter du? - Nomi.
- Og du? - James. Kall meg James.
- Hva gjør du, Nomi? - Jeg er en dykker.
- Hva dykker du etter? - Jeg har en greie for gamle vrak.
Vel, da har du kommet til rett sted.
Etter deg.
- Fint hus. - Takk.
Er det soverommet?
Ja, det er det.
Vel, det var ikke det første jeg trodde du skulle ta av, men...
Ja.
Du virker som en mann som... lengter etter litt handling, Mr. Bond.
Skal vi komme til saken?
- Jeg er her av profesjonell høflighet. - Vel, du er ikke veldig høflig, er du?
Du har ødelagt bilen min... Det er Kommandør Bond, men det vet du.
Dobbel-0?
- To år. - Veldig ung.
- Dyktig. - Å, herregud.
Verden har gått videre siden du ble pensjonert, Kommandør Bond. Har du ikke lagt merke til det.
Nei, kan ikke si at jeg har det. Og etter min ydmyke mening,
- verden forandrer seg ikke så mye. - Du vil si det.
Se, alt dette virker som himmelen, denne lille boblen, eller hva det enn er.
Men det er så åpenbart at du er en mann som bare har tid til å drepe, ingenting å leve for.
Så Valdo Obruchev er forbudt. Kommer du i veien for meg, setter jeg en kule i kneet ditt.
Det som fungerer.
Du må stille deg selv noen flere spørsmål.
MI6, CIA jager etter samme mann, men kommuniserer ikke med hverandre, det...
- Det er ikke bra. - Hmm.
Vet du hva? Hils ham og si hei, men... Jeg jobber ikke for ham lenger.
Si det selv.
Forresten,
Jeg er ikke en hvilken som helst dobbel-0.
Jeg er 007.
Du trodde nok de ville pensjonere det nummeret.
Det er bare et tall.
Ja.
Sees vi på Cuba?
Hvordan går det, Q?
Flere store filer ser ut til å ha blitt slettet fra Obruchevs harddisk.
- Han jobbet med en ganske avansert algoritme... - Kan du gjenopprette filene?
- Prøver.
- Skaff det du kan og ødelegg stasjonen. - Om jeg visste mer om hva dette var, kunne jeg...
Takk, Q. Det var alt.
- Ja. Et minutt. Statsministeren ringer igjen. - 007. Fortell dem noe. Hva som helst.
- 007. - M, elskling. Et par ting.
- Bond. - Jeg møtte din nye 007.
Hun er en avvæpnende ung kvinne. Så, Obruchev.
- Du holdt ham på lønningslista, gjorde du ikke? - Hold deg unna. Dette har ingenting å gjøre med deg.
Det gjør det. Det er Spectre.
Mallory, hva har du gjort?
- Dobbelt-0-problemer? - CIA har fordelen.
- Gi meg Blofeld. - Sir, han snakker bare med psykiateren sin.
Jeg vet. Live-feeden er det jeg vil ha.
De holder seg rett i midten. Og så tar de ham opp.
Han er slik hver dag, gal som en pose bier.
- Det er kronen på verket. - Bra.
- Hva er det? - Det er ingenting.
Det er så rent som det kan bli. Alle vil bare ha en fest.
Ja, jeg vil at de begge skal høre meg.
Være en overraskelse.
- Felix, jeg er med. - Han er med.
Det er en ung dame i Santiago jeg vil at du skal møte.
- Velkommen til Cuba. - Takk, sir.
Paloma?
- Du er sent ute. La oss gå. - Jeg...
- Øh, noe med en hatt? Paris, øh... - Hva? Hvilken hatt?
Jeg glemmer ting når jeg blir nervøs. Dette er den største jobben jeg noen gang har hatt.
- Er dette rommet ditt? - Det er en vinkjeller.
Ok, kom hit.
Synes du ikke vi burde bli litt bedre kjent med hverandre før vi...
Å... Nei, nei, nei, nei.
Øh, nei, jeg beklager. Øh...
- Du kan gjøre det. - Takk skal du ha.
Har du noe imot, øh...
- Dette kommer til å gå strålende. - Jeg vet.
Jeg har trent i tre uker.
- Hva? - La oss ta en drink.
God idé.
- To vodka martini, ristet, ikke rørt. - Javisst. sir.
Så jeg kan høre deg.
Hva skal vi drikke til?
- Felix? - Til Felix.
Minn meg på å skaffe ham en sigar.
Skal vi gå?
- Greit. - Ok.
- Vil denne prøven være nok for deg? - Hvis han har brukt den, ja.
Det går fremover nå.
Oops. Beklager.
Forferdelige, forferdelige hansker. Så glatte.
- Tilgi meg. - Hvor mye lenger?
ENKLE PROFILER MANGE PROFILER
Til gledelig ny fremtid for Spectre.
Nå er den klar.
Du går den veien. Jeg går denne veien.
Hva er dette? Spectre bunga-bunga?
- Har du noen gang vært på en fest som dette? - Hvordan tror du jeg fikk denne jobben?
Ikke bli distrahert nå. Husk at vi ser etter vår Russiske vitenskapsmann.
- Jeg ser mange Spectre-agenter. - Ja.
Og det ser ut til å være alle av dem.
- En venn av deg? - Kykloper. Vi møtte hverandre i Italia.
Det var en øyeåpnende opplevelse.
- De har alle øretelefoner. - Skanner.
Det blir rent. Det er bra. Det er så bra som det kan bli.
- Det er min fest. - Fant det.
Feir meg, bursdagen min, kroningen min.
Hvem er bursdagsgutten?
- Ernst Stavro Blofeld. - Er han her?
- Nei, han er... - Følg veien. Følg musikken.
- Han er i London i fengsel. - Hvordan vet du det helt sikkert?
- Fordi jeg satte ham der. - ...føl min varme omfavnelse.
Opplev en deilig overraskelse.
La oss gjete menneskeheten med vår nye makt.
Jeg har sett ham, vår lille Russiske vitenskapsmann.
- Har du ham? - Jeg er her.
- Jeg har ham. - Bli hos ham.
Men jeg ser deg fra mitt lille øye, og det lille øyet mitt sier hei.
Nå, se, nå,
vi kommer ut av skyggene som guder på Olympen.
Her er for slutten av vår paria.
Å, min byrde, min bror...
James Bond.
Farvel, James.
Du er populær i kveld.
Du kan ikke løpe. Det er for sent.
Den kryper allerede under huden din.
Ikke vær redd, det er ufarlig for oss. Kun for ham. Så deilig.
Sir!
Det fungerer. Det fungerer. Bare Spectre dør.
Hallo.
Er du for min, eh, esco... Nei? Åh.
Gå!
Takk skal du ha. Jeg tar denne.
- Hva var det? - Ta ham!
På tide å dra. Kom igjen!
Det er klart.
Kan jeg stikke raskt innom?
Gå og hent ham. Jeg holder dem unna.
Dekk til utgangene!
Paloma.
Ikke la dem slippe unna!
- Har du dem? - Nesten.
Nei!
Ned!
Ta dem! Ikke la dem slippe unna!
Paloma, jeg vet du er opptatt, men teppet er i ferd med å gå ned for denne.
- Jeg kan få en bil. Hvor trenger du det? - Jeg er der straks.
Bli nede!
Beveg deg!
Kom igjen!
- Tre ukers trening, virkelig? - Mer eller mindre.
- Vi kommer fortsatt til å trenge den bilen. Skål! - Skål!
- Hvor tar du meg med? - Jeg tar deg tilbake til mor, kjære.
Mor? Å, nei, nei, nei.
Der er du jo.
Nei!
Bli der!
- Går det bra? - Jeg har det helt topp.
Jeg skal låne flyet ditt. Beklager.
Det er en snarvei.
Dette er mitt stopp. Ha det.
- Du var utmerket. - Du også.
- Neste gang, bli lenger. - Det skal jeg.
- Hei, en sigar til Felix. - Takk skal du ha. Kom igjen.
- Ha det. - Ha det.
- Kom igjen la oss gå. - Nei, nei, nei, sir, jeg skal ikke ombord i det.
Vel, det er synd fordi vi ikke har noe valg. La oss dra. Kom igjen.
Ok, ok, hva har vi her?
Sir, jeg har nettopp reddet livet ditt, ok? Husk det.
Så, kan du fortelle meg hva i helvete det er som skjer?
- Hvor tar du meg med? - Til et trygt sted.
- Få det i det minste til å se vanskelig ut. - Takk, Felix, du gikk meg inn i en felle. Inn med deg.
- Hvilken felle? - Spectre er død. Sitt.
- Hvem er død? - Alle sammen.
Bra.
Hva er dette? Forklar det for meg.
- Jeg har ikke ord til å beskrive for en som deg. - Prøv et.
- Det er perfekt. - Et perfekt hva?
- Hva? Snikmorder. - Takk, Bond, oppdraget ditt er gjort. Vi...
- Hvorfor drepte det meg ikke? - Ikke svare på de spørsmålene...
- Hvorfor Spectre? - Bond, slutte å stille disse...
- Stille! - Snakk ut.
Fordi du aldri var det tiltenkte målet.
- Var han et mål? Hvorfor? - Jeg endret DNA som vi bestemte.
Nå er planen ferdig og nå jeg er forvirret.
Hvem er "vi"? Fikk M deg til å bygge dette?
- Han er ute av perspektivet her, Felix. - Beordret M deg til å drepe Spectre?
- Ikke svar på det! - Står M bak dette?
- Han er ute av perspektivet! - Ash, hold kjeften din igjen!
M... M hjalp meg med å bygge den. Men vær så snill, han har ikke visjonen...
- Vel, hvem gjør det? Hvem? - ..for hvordan man bruker det.
Blofeld? Hvordan visste han at jeg skulle være der?
- Jeg er med Safin. Forstår du det? - Ja. Jeg er Dr. Obruchev.
Jeg vet hvem du er.
Jeg vet ikke med deg, men jeg fikk en magefølelse på at Ash kanskje ikke er på vår side.
Vi må ha en samtale om selskapet du har.
Jeg er med deg.
Det er mye blod.
Så hvor skal vi?
Sett deg inn i flyet, doktor.
- Dette kan være mitt siste oppdrag. Hva tror du? - Jeg tror ser etter en unnskyldning for ikke å hjelpe meg.
Sånn ja. Paloma, hun ga meg en sigar som du kan røyke, og du skal røyke den.
- Fint, men kanskje du bør holde på den for nå. - Bare bli værende. Hold trykket på det.
Jeg skal finne en vei ut.
- Jeg blir bare her. - Du vet, Felix, vi må virkelig slutte å møtes...
Jeg var så stor fan av ham.
Felix!
Dette ser ikke bra ut.
Kom igjen, Felix, vi har vært i verre situasjoner enn dette. Kom igjen.
- Det er som da jeg var liten på den rekebåten. - Du er fra Milwaukee.
Er jeg det? Jeg trodde jeg diktet opp det.
Han fikk meg.
Bare slipp meg. Slipp meg.
Fikser du dette?
Ja. Ja.
Gjør det verdt det.
James, det er et godt liv, er det ikke?
Det beste.
Felix.
Felix. Felix.
- Navn? - Bond.
James Bond.
- Hvordan er pensjonisttilværelsen? - Stille.
Hei. Hvor er Obruchev?
- Jeg trodde dere to ville komme overens. - Rapport, 007.
- Takk.
00 ... 7.
Det må plage deg.
- Hvor er han? - Han forlot meg for en annen.
- Det er, eh... - Så du mistet ham?
- Du kan gå inn. - Takk.
Alene, er jeg redd.
Å, plager det deg?
- Jeg forstår hvorfor du skjøt ham. - Ja, vel, alle prøver minst en gang.
Har dette skrivebordet blitt større?
Eller har du blitt mindre?
Jeg kan ikke late som om det ikke var noen triste ansikter her da du forlot oss, Bond,
men du falt så langt fra rutenettet at vi trodde du måtte være død.
Nå lærer vi at du,
faktisk var i live og hadde det bra, og...
jobber for CIA, vel...
- det var virkelig et slag i tryne. - Vel, de spurte bare så pent.
Det er synd at du ikke har mistet kontakten.
- Da ville vi ikke vært i dette rotet. - Dette er ditt rot.
Blofeld prøvde å drepe meg på Cuba, men noen kapret planen hans.
Og den som stjal våpenet ditt brukte det til å utslette Spectre i stedet.
Nå er våpenet ditt på rømmen og ingen ser ut til å vite hvem som har det.
Så du kan forestille deg hvorfor jeg har kommet tilbake for å spille.
Vi ser på det.
- Jeg kan identifisere mannen som tok Obruchev. - Og hva vil du ha i gjengjeld, Bond?
- Blofeld. - Umulig. Han er i Belmarsh.
Ja. Han drev et Spectre-møte på Cuba fra Belmarsh.
- Hvordan? - Nei.
- Hvordan? Ingen har tilgang. Ingen. - Hvorfor la du det ikke ned?
- Hvorfor la du ikke ned Heracles? - Jeg svarer til mitt lands interesser, ikke deg.
- Og til Felix Leiter? - Jeg svarer absolutt ikke til Felix Leiter.
Kanskje fordi han er død.
Beklager.
Jeg hadde mye respekt for Leiter.
- Om du har informasjon, vil jeg gjerne motta den. - Få meg inn i Belmarsh.
Nei. Blofeld er eneste medlem av Spectre som fortsatt puster, jeg kan ikke risikere det.
Men du vil risikerer å utvikle et DNA-målrettet våpen med en korrupt vitenskapsmann i ti år?
Det var ingenting som tydet på at Obruchev jobbet for noen andre. jeg hadde ham...
Herregud, du er tørst for tiden.
Du har ikke rett til å snakke til meg på den måten.
Du har ingen rett til å komme med insinuasjoner om min dømmekraft.
Hvis du ikke har noe igjen å gi, er du irrelevant.
Du har gjort ditt og vi takker deg for tjenesten din, igjen. Ha det.
Moneypenny, send inn 007. Du kan gå, Bond.
Det er definitivt det samme skrivebordet.
Takk.
Dra til Belmarsh. Jeg vil ha alt som Blofeld hører på, ser på og berører og skanningene hans.
Skann hvert hjørne av den cellen. Skann hele fengselet.
- Faktisk, skann hele den jævla mannen. - Sir. Jeg tar med hanskene mine.
James... øh...
Hva gjør du til middag?
- Så du er ikke død? - Hei, Q. Jeg har savnet deg.
- Mm! Det lukter kjempegodt. - Ventet du noen?
Øh... Nei. Hva... Unnskyld meg.
Dette er første gang jeg har... Han er her om 20 minutter,
- Jeg klarer ikke å fjerne fokuset... - Du må fortelle meg hva som finnes på denne.
Nei, jeg må dekke bordet.
Du vet, de kommer med pels i disse dager.
Jeg vil være veldig tydelig på at jeg ikke er autorisert til å hjelpe deg.
- Og jeg har sverget... - Det har å gjøre med Herakles.
- Jeg antar at M ikke vet at dette skjer. - Nei, men noe er på gang, Q. Vi må finne ut hva det er.
Vel, det er aldri 9:00 til 17:00, er det vel?
Takk skal du ha.
- Øh, Bond? - Ja?
- Vet du hvor denne har vært? - Overalt kan jeg tenke meg.
Inn i sandkassen med deg.
Åh. Takk skal du ha.
Det er en database. Ikke rør det, er du snill.
- Hva er dataene? - Det er DNA. Flere individer.
- Hva jobbet M med? - Noe han burde ha lagt ned for mange år siden.
- Å hallo. - Hva?
Det er mer. Skjulte filer.
Jeg ble bedt om å gjenopprette det jeg kunne fra Obruchevs harddisk,
like etter eksplosjonen, og jeg har en ganske god følelse av at...
det var dette som manglet. Ja. En komplett disk.
Så Obruchev jobber for noen som klarte å drepe hele Spectre?
Ikke alle av dem.
- Blofeld. - Kan du vise meg de andre filene?
Vent, dette kan ikke bare være Spectre.
Herregud.
Det er tusenvis.
Hvem er de?
De er i kategorier. Jeg trenger mer tid til å...
Det har vært brudd i databaser som inneholder DNA-informasjon rundt om i hele verden .
- Vi har sporet dem. - Våre?
Jeg kan ikke forestille meg at de utelater oss, hvem de enn er.
Vel, Blofeld vil vite hvem de er. Q, du må få meg inn i Belmarsh.
- Vel, det er bare én person han vil snakke med. - Hvem? M sier at ingen har tilgang.
- Virkelig? - Sa han det?
Hva er det?
Kan jeg bare få ha en fin kveld, vær så snill, før verden eksploderer?
Hvem har tilgang? Hvem?
- God morgen. - God morgen. Ny pasient.
- Han er rar. - Det kan du ikke si.
Jeg er lei for at jeg er sen.
Jeg ventet ikke en ny pasient.
Beklager hvis jeg overrasket deg.
Nei. Jeg liker overraskelser.
Du er veldig attraktiv for en psykoterapeut. Må være farlig for kundene dine.
De er vanligvis mer til fare for seg selv.
Revebjelle. Vakker.
- Valgte du dem? - Ja. Jeg syntes de var vennlige.
Du vet om du spiser dem kan de få hjertet ditt til å bare...
Stoppe.
Da skal jeg passe på å ikke gjøre det.
- Kan du mye om blomster? - Faren min hadde hage.
Han lærte meg om dem. Han døde da jeg var ung, men interessen...
vedvarte.
Det er vanskelig å miste en forelder.
Spesielt i ung alder.
Ja, døden har en spesiell effekt på barn,
ikke sant?
- Hvilken effekt hadde det på deg? - Dyp.
Men, jeg reddet et liv en gang.
Jeg tror det hadde mer effekt.
- Hvordan det? - Å redde noens liv,
kobler deg til dem for alltid, det samme som å ta det.
De tilhører deg.
Jeg er ikke så flink til å snakke om meg selv, så jeg tok med meg en minneboks.
Jeg tenkte det kunne interessere deg.
Noen ganger kan objekter være mer stemningsfulle enn minner.
Jeg glemte aldri øynene dine, under isen.
De trengte meg.
Det er et sjokk og se dem så mange år senere.
De trenger meg fortsatt.
Jeg blir helt betatt av dem.
- Hva vil du? - Bare en tjeneste.
Du skylder meg det.
- Du myrdet moren min. - Og faren din drepte hele familien min.
Foreldre.
Jeg trenger at du besøker noen for meg og har på deg dette.
Det er ufarlig for deg.
Du er den eneste som kan gjøre det.
Nei.
- Hvorfor skulle jeg gjøre noe for deg? - Fordi jeg...
er en mann som er villig til å drepe den personen du elsker mest.
Jeg har allerede mistet alle jeg noen gang har elsket.
Det er ingenting du kan true meg med.
Det er veldig trist å høre, Madeleine.
Men det er ikke sant...
er det vel?
Madeleine Swann, virkelig?
Vel ja. Vi tok informasjonen din på alvor, men det var fem år siden.
- Ingenting kom opp. - Vel, hun er smart og dyktig til å skjule ting.
Hun er en nyttig ressurs. Hun er den eneste psykiateren han gikk med på å snakke med.
- Jeg måtte utøve min dømmekraft... - Din dømmekraft er problemet.
Det våpenet var designet for å redde liv, og for å utrydde annen utilsiktet skade for våre agenter.
Et rent, nøyaktig skudd hver gang.
Men det måtte holdes ute av bøkene.
Det er nok av hull i vår nasjonale sikkerhet.
- Hvis verden visste hva det kan gjøre... - De ville drepe for det.
Hør her...
Hvis det er en feil, er det på mine skuldre, enkelt og greit.
Jeg har viet livet mitt til å forsvare dette landet.
Jeg tror på å forsvare prinsippene av dette...
For dette.
Men vi pleide å være i stand til å komme inn i et rom med fienden, vi kunne se ham i øynene.
Men nå...
Fienden svever bare i eteren.
Vi vet ikke engang hva de er ute etter.
Blofeld.
Vi klarte å få tilgang til en database med målene deres.
"Vi"?
Å, for faen da.
Jeg skjønner.
Og etter Blofeld, hva vil de?
Vel, det er vanskelig å si. Jeg mener, jeg kan forestille meg verdensledere, uskyldige sivile,
- frihet, du vet, den slags ting. - Å, bra, vel...
- ...bare det vanlige. - Bare det vanlige.
Blofeld kommuniserte med agentene sine på Cuba via et bionisk øye,
- som vi nå har hentet. - Bare hyggelig.
Spectres ødeleggelse kommer til å få enorme konsekvenser.
Den som gjorde dette kommer til å være veldig farlig og veldig mektig.
Vi trenger all informasjon vi kan samle inn.
Sir.
Bond.
- Så ryktene er sanne. Du ser bra ut. - Tanner.
Sir, det har skjedd en utvikling.
De bare falt, den ene rett etter den andre. Det var urovekkende, for å si det mildt.
Vent til du ser hvordan det ser ut på nært hold.
- Øh, Bond er på kontoret. - Hva?
Å, Bond. Herregud, jeg har ikke sett deg i, i, øh...
- Hvordan er pensjonisttilværelsen din? - Hold kjeft, Q. Jeg vet at han bor hos deg.
Og du er heller ikke klar.
- Hva skjedde? - Han har blitt gjeninnsatt som en dobbel-0.
- Dobbel-0 hva? - Hva har du?
Q har studert blodprøvene jeg tok fra ofrene for begravelsen. Bare se på dette.
Hva ser vi på?
Dette er begravelsen til en av de døde Spectre-agentene fra Cuba.
Og her er medlemmene av familien deres som tok fysisk kontakt med liket.
Vi fant Herakles i blodprøvene til dem alle.
- Godt jobbet, Nomi. - Takk, Sir. Dobbel-0 hva?
- Hva er de? - De er... De er nanoboter.
Javisst.
Mikroskopiske bioroboter som kan komme inn i systemet ditt ved den minste kontakt med huden din.
Programmert med DNA for å målrette spesifikke individer.
Herakles var...
Det ble designet for å være det mest effektive våpenet i vårt arsenal.
Passere ufarlig gjennom mennesker før det når sitt tiltenkte mål.
Men Obruchev modifiserte nanobotene slik at de kan drepe alle som er relatert til målet.
- Hvem som helst? - Det er DNA-basert, med ytterligere modifikasjoner, ja.
Familier, visse genetiske egenskaper.
Enkeltnukleotidvarianter og polymorfismer som kan målrette en rekkevidde fra enkeltpersoner til...
hele folkegrupper.
- Du smitter nok folk... - Og folket blir våpenet.
Det var aldri ment å være et masseødeleggelsesvåpen.
Det var...
Jeg må ringe statsministeren.
- Tanner, sett familiene fra begravelsen i karantene. - Ja, sir.
Og, Q, hack deg inn i Blofelds bioniske øye, se hva du kan finne.
Du har fått ønsket ditt. Gå til Blofeld og se hva du kan få ut av ham.
Og finn den kakerlakken Obruchev.
Sir.
Vi har ikke noe spor.
Logan Ash. Utenriksdepartementet. Tidligere Utenriksdepartementet. Finn ham, så finner du Obruchev.
Lykke til.
Takk.
Jeg er utenfor når du er ferdig med din viktige forberedelse.
Jeg kommer straks.
Greit.
Blofelds øyeeple låst opp.
Får tilgang til mottatt mediestrøm.
Jeg vet at du og hun har en historie, men... .
vi har holdt godt øye med henne opp gjennom årene. Hun har vært veldig medgjørlig.
Hvis Bond gjør noe rart der inne, så gjør du meg en stor tjeneste, så,
- ikke gjør det for lett for ham, ok? - Greit.
Han er den mest verdifulle ressursen dette landet har.
Jeg vet at du og han har en historie, men ikke la ham komme inn i hodet ditt.
- Hvis du føler at du mister kontrollen... - Å, Tanner, slapp av.
Jeg kommer ikke til å miste...
kontrollen.
Dr. Swann, god ettermiddag.
Mr. Bond.
007.
Seks, syv. Spesialcelle to er nå låst opp.
Segregeringsenhet sikker.
- Det er her vi forlater deg. Lykke til. - Bare skaff oss et navn.
Må være hyggelig å ta kontakt med en gammel venn så regelmessig.
Vi er nærmere enn noen gang.
Å, det var merkelig. Har han den effekten på alle kvinner?
Femti-femti. Det er uforutsigbart.
Iverksetter isolasjon i HSU.
Du skjelver.
Det er ikke en ideell situasjon.
Åpne døren.
Åpne døren!
- Ikke gjør det. - Hva er det?
James, du vet ikke hva dette er.
Ikke få meg til å gjøre dette. Vær så snill.
Ikke sant. Åpne dørene.
- Åpne døren. - Åpne den.
Hva...
Hvor skal du?
Hjem.
- Jeg henter henne. - Vent.
- Han vil ikke snakke uten henne. - Bare vent.
Spesialleveranse.
- James. - Hei, Blofeld.
Kanskje du kan hjelpe meg.
Cuba var en skikkelig fest. Gratulerer med dagen, forresten.
- Takk skal du ha. - Jeg prøver å sette sammen det som skjedde.
Jeg mener, der var du, eller her var du, med verdens mektigste mennesker,
vennene dine, alt i ett rom, og en løkke rundt halsen min,
og hendene dine på det mest verdifulle våpenet som eksisterer.
Det er som en...
Det var som en vitnesbyrd om din storhet.
En feiring av alt som er Ernst Stavro Blofeld.
Ja, James.
Ja.
Men så gikk alt galt, ikke sant?
- Min søte James, hva vil du? - Fiendene dine nærmer seg, Blofeld.
Og den største vrien her er at hvis du forteller meg hvem de er,
- så kan jeg redde livet ditt. - Mm, min hevnende engel.
Min jaktmann for tapte saker.
Nå jakter du til og med på min. Men du stiller feil spørsmål.
Ja, Cuba var en skuffelse, men vi gråt alle på fødselsdagen vår.
Du må spørre deg selv, hvorfor er vi her?
Får tilgang til mediefil 472.
- Hmm. Ser skarp ut, Bond. - 473.
474.
475.
476, 477, 478.
479.
Logan Ash. Hyggelig å møte deg.
- Det er er jo ham. -Jeg er lei meg for ditt tap.
Jeg tror du vet hvem jeg representerer og jobber for? Vi har en mulighet for deg.
Du kommer stadig tilbake til meg. Jeg trodde jeg aldri skulle se deg igjen,
- men skjebnen trekker oss sammen igjen. - Ja. Q har øyne på Logan Ash.
- Gå. - Jepp. Fortell meg hva som skjer.
Nå er din fiende min fiende. Hvordan skjedde det?
- Vel, du lever lenge nok... - Ja. Se på oss.
To gamle menn i et hull som prøver å finne ut hvem som spiller oss et puss.
Hun elsker deg fortsatt. Visste du det? Og du knuste hjertet hennes.
- Og hun forrådte deg. - Hun er irrelevant.
Mm, jeg ville ikke vært så rask med å si skyve det unna. Du sa det selv, hun er veldig flink til å skjule ting.
Og når hemmeligheten hennes finner veien ut, og det vil den, det blir det din død.
- Bare gi meg et navn. - Madeleine.
Vær så snill, bare... Vær så snill, ingen spill.
Madeleine.
Å, vet du hva? Dere to burde komme til meg. Litt parterapi.
Jeg må rett og slett bare få se ansiktet ditt når hun forteller deg sannheten.
Bare fortell meg hvem de er, Blofeld...
så går jeg. Jeg lar deg være alene.
Nei, nei, jeg vil ikke at du skal dra. Vi begynner jo å bli kjent med hverandre igjen.
Hmm. Greit. Kom.
Du var uvanlig tålmodig. Jeg må gi deg noe, slik at du ikke måtte komme hit for ingenting. Kom her.
Forsiktig, Bond.
Det var meg.
- Du ødela Spectre? - Nei. Vespers grav.
Madeleine gjorde ingenting. Det var alt meg.
Jeg visste at du ville besøke meg, jeg måtte bare vente på det eksplosive-øyeblikket.
Hun førte deg rett dit fra hennes hjertes godhet.
Og så forlot du henne, for meg.
- Det spiller ingen rolle. - Å, men det gjør det.
Det gjør hun fortsatt, ikke sant? Min stakkars lille gjøk.
Du var alltid så veldig, veldig følsom.
- Dette fungerer ikke. - Fortsett.
All denne bortkastede tiden, livet du kunne ha hatt.
Og grunnen til at alt dette er så vakkert, så utrolig vakkert,
er at du kommer til meg for å finne svar, mens den eneste personen som vet alt, er henne.
Det er Madeleine. Hun har hemmelighetene du trenger.
Alle sammen. Jeg trengte ikke å drepe deg.
Jeg hadde allerede knust deg. Jeg ønsket å gi deg en tom verden...
som den du ga meg.
Det er nok til å nesten få meg til å angre.
Eh, nesten.
Dø.
Hva?
- Dø, Blofeld. Dø. - Herregud. Åpne døren.
Bond! Bond! Bond!
Åpne døren. Bond!
Koko.
- Hva i helvete tenker du på? - Ja, ja, ja, jeg vet hvordan man avhører en ressurs.
- Dette avhøret er over. - Tanner, ikke belær meg!
Bond, du har brutt den viktigste regelen i hele den jævla regelboka.
Ikke beveg deg.
Jeg... Jeg kommer til å trenge dem, er jeg redd.
Han er død.
Det er bra at du faktisk ikke er i slekt, ellers ville du også vært død.
- Hvordan får jeg bort dette? - Å, det gjør du ikke. Du kan ikke.
Nanoboter er ikke bare til jul.
Når først Heracles er i systemet ditt, er det der for alltid.
- Fant de bilen? - Vi sporet den, men hun forlot den.
De ransaket leiligheten hennes, hun har ikke vært hjemme.
- Er hun en av dem? - Jeg vet ikke.
James, har du noen anelse om hvor hun kan ha dratt?
Nei. Jeg kjenner henne ikke i det hele tatt.
Er den for meg?
Nei.
Så hvorfor kom du?
Fordi du ba meg det.
- Jeg trodde ikke du ville huske. - Jeg husker alt.
Du må fortelle meg hvem som ga deg giften, Madeleine.
Er han død?
Ja, han er død.
Bra.
Han fortalte meg at du ikke forrådte meg.
Jeg forstår at du ikke er bygd for å stole på folk.
- Det er ikke du heller. - Da var vi tåper som prøvde.
Jeg ville det.
Jeg vet ikke om du ville at jeg skulle komme hit,
eller hvorfor du prøvde å drepe Blofeld, eller hvem ga deg giften til å gjøre det,
eller hvor lenge du har jobbet for dem, men jeg vet...
det... det som føltes som fem minutter av livet mitt.
Jeg ville ha alt med deg.
Og det er ikke fordi jeg ikke stolte på deg.
Det var bare den følelsen.
Du skjønner, jeg har kommet hit for å finne ut hvem som ga deg giften.
Men jeg skal ikke dra herfra uten at du vet...
at jeg har elsket deg,
og jeg vil elske deg,
og jeg angrer ikke på et eneste øyeblikk av livet mitt, som førte meg til deg.
Bortsett fra da jeg satte deg på det toget.
Vet du det verste med deg?
Timingen min?
Ikke gjør det.
Min sans for humor?
Ikke gjør det.
- Hva? - Du ser...
Du ser utrolig ut.
Dette er Mathilde.
Hallo. Jeg er James.
Sir, vi har funnet Logan Ash. 007 vil ha et ord.
- Godt gjort, 007. - Takk, sir.
- Tillatelse til å fange eller drepe. - Har vi avklart dette med amerikanerne?
- Iverksett. Og takk for at du spør. - Etter boken, sir.
Vel, forgjengeren din var mindre ærbødig.
For å være rettferdig, Kommandør Bond ga meg ledelsen.
- Vel, godt å høre at dere to kommer overens. - Sir.
- Har du funnet Dr. Swann? - Ingenting, er jeg redd for, sir.
Takk skal du ha.
Hvis du hører noe, hva gjør du?
Jeg gjemmer meg.
Veldig bra.
- God natt. - God natt.
- Si god natt. - God natt.
God natt.
Sov godt.
Hun er ikke din.
Men, eh... Ok, de blå øynene...
Hun er ikke din.
Greit.
Jeg har noe å vise deg.
Et annet barn?
Hva er det med faren din og hemmelige rom? Snakk med meg.
Jeg ville bringe deg hit før.
For å fortelle deg alt.
Blofeld beordret min far til å myrde denne familien.
Gutten overlevde.
Han heter Lyutsifer Safin.
Da jeg var en liten jente, kom han hit for å drepe faren min.
Men han fant meg og moren min i stedet.
Han sparte livet mitt.
Og nå er han tilbake.
- Og hva vil han? - Hevn.
Meg.
- Hvem var de? - Spectres giftleverandører.
Min far holdt en bankett for dem, brukte deres egen oppskrift i desserten.
Dioksin.
De ville ha lidd fryktelig. Merket ham for livet.
Familien hadde en øy.
De kalte den Gifthagen.
Å, så...
Blofeld tok den fra dem og fortsatte å drive den,
og nå har denne Safin tatt den tilbake.
Q, finn en Lyutsifer Safin.
Oppholdssted ukjent og ingen nyere bilder, men jeg skal sende deg noen bilder av ham som gutt.
Og et bilde av en øy. Så, du vet, gjør ditt beste.
Og jeg trenger et fly for å komme dit, et stort.
Jeg sender deg posisjonen min snart.
Skal du finne ham?
Det finnes tusen grunner for at vi må finne denne mannen.
Du ga meg akkurat en grunn til å drepe ham.
Jeg er sulten.
Hvordan er det?
Ikke så verst.
Unnskyld meg.
- Ja? - Bond.
- Fant du øya? - Ja, det er en del av en kjede,
i omstridte farvann mellom Japan og Russland.
Det er et kjemisk anlegg som dateres tilbake til andre verdenskrig,
ser ut til å ha hatt en lang historie.
Sir, Japansk etterretning har rapportert om mistenkelig aktivitet på øya.
Q, ta opp satellittbildene jeg nettopp sendte gjennom.
Disse er tatt i løpet av de siste dagene.
- Om Safin er der... - Da er Herakles der også.
- Hvor trenger du dette flyet, Bond? - Vent litt, Q.
- Klarte 007 å finne Logan Ash? - Hun nærmer seg. Jeg sender deg posisjonen hennes.
Jeg trodde hun fulgte etter Logan Ash, ikke meg.
- Hva? Hun gjør det. - James, hvor er du?
Sett henne i baksetet.
Sånn ja. Pass på hodet.
- Hvor skal vi? - Vi skal ut på eventyr, kjære. Hold deg fast.
Q, jeg kommer til å trenge det flyet, raskt. Jeg er i nærheten av Ørlandet NATO-base.
- Tror du du kan få det til meg? - Javisst. Selvsagt. Vi vil være der.
- Takk skal du ha. - Mamma.
- En mygg biter meg. - Det går bra.
Dou Dou, liker du mygg?
- Mamma. Har mygg venner? - Jeg vet ikke.
Jeg tror ikke det.
Hold deg fast.
James.
Mathilde!
De er over oss!
James!
Kom deg unna! James!
Bli her. Jeg kommer snart tilbake.
Hvis noen kommer gjennom den døren, skyter du dem. Med mindre det er meg.
Vær stille, ok? Vær veldig stille.
Kjør! Kjør!
Der! Kjør over ham!
Bra trekk, Bond.
Du vil ikke klare og stoppe ham...
...så hvorfor hjelper du meg ikke, bror?
Jeg hadde en bror.
Han het Felix Leiter.
Trenger skyss?
- Hvor har du vært? - Jakter på ledelsen din.
- Ash? - Død.
De tok Dr. Swann. Og datteren hennes.
Jeg... Jeg visste ikke at hun hadde en datter.
Fikk M fatt i flyet mitt?
Vårt fly. Jeg blir med deg.
Takk, 007.
- Hei, Q. - Bond.
Beklager at vi fikk deg ut av senga.
Målene for dette oppdraget er tredelt.
Bekreft tilstedeværelsen av Herakles. Drep Obruchev og Safin.
Få Dr. Swann og datteren hennes bort fra øya. Og Bond, jeg håper de er der.
- Takk, Sir. - Sir.
Tillatelse til at Kommandør Bond blir reinnsatt som 007.
- Det er bare et tall. - Javel. Enig.
Lykke til.
Bond, klokken din.
Den inneholder en elektromagnetisk puls med begrenset radius.
Det vil kortslutte enhver krets i et kablet nettverk hvis du kommer nærme nok.
Og hvor sterk er den?
Den er ganske sterk.
- "Ganske sterk," hva betyr det? - Vi har ikke testet den skikkelig, bare vær forsiktig.
Ok, dette er Q-DAR. Den vil kartlegge stedet mens dere beveger dere gjennom det.
Ikke rør den.
Og smart blod vil spore deg...
Oops. Og dine primære vitale tegn.
Bond, har du ikke noe imot en shot eller to mens du er på jobb? Skal vi?
Vel, jeg har ikke drukket på tre eller fire timer...
- Timer. - Jøss.
Høres ikke ut som deg.
- Å! - Bra.
- Jeg antar at du vet hvordan den stealth-fuglen fungerer. - Nei, ingen anelse.
Tyngdekraften.
Velkommen tilbake, Mr. Safin.
- Velkommen for familien din. - Hvordan er fremgangen din?
- Så, så bra, Mr. Safin. Så, så bra. - Og min forespørsel?
- Svetlana?
Fortsett.
- Hva er det? - Forsikring.
Et enkelt hår faller fra hodet ditt og nå har jeg livet ditt i mine hender.
Og ditt.
Hvor skadet du må være for å true en liten jente.
Er du mindre skadet?
Du elsker en morder.
Du fødte barnet hans til tross for han avviste deg.
Du har gjemt deg og løyet hele livet. Du vil gjøre hva som helst...
For å overleve.
Du forstår meg på samme måte som jeg forstår deg.
Gå.
Min fars hage.
Det var hans giftige skatt. La meg få vise henne.
- Gi henne til meg. - Nei.
Jeg kan beskytte henne.
Mathilde.
Husk hva jeg fortalte deg. Ikke rør noe. Ok?
- Mathilde. - Det er en gifthage...
men det er helt trygt.
Min far har laget dette.
Han elsket plantene sine så mye, at han sang for dem.
Jeg vil vise deg en av mine favoritter.
Noen av disse plantene er veldig farlige, men ikke alle er for å skade mennesker.
Jeg har planter som kan alt mulig.
Mathilde!
Nei.
Denne får deg til å gjøre som du blir fortalt,
sånn at du aldri oppfører deg dårlig, og at du alltid er snill.
Du må ikke oppføre deg dårlig, Mathilde.
Og det må ikke moren din heller.
Noen gang.
- Liker du deg her? - Nei.
Vel, du vil lære det.
Jeg vokste opp her, og det vil du også.
Sånt et vakkert barn.
Kanskje vi burde ha litt te. Få henne til å se lyset.
- Nei, du kan ikke skille oss! Mathilde! - Mamma!
Husk hva jeg fortalte deg. Jeg kommer og leter etter deg. Ok?
Ikke bekymre deg.
Du har meg.
Så snart dere har en siktlinje på øya, synk til lavere høyde, hold dere under radaren.
Har du noen gang fløyet en av disse tingene før?
Nei.
Ikke glem å løs ut fallskjermen, og åpne vingene. Tyngdekraften er ikke alltid din venn.
Se etter en betongkonstruksjon på vestsiden av øya.
Det er det beste alternativet for å komme inn.
Kommer opp for luft, Q.
Greit, bra. Dere skal komme inn i en undersjøisk ubåthavn fra andre verdenskrig.
Ser ikke ut til å ha mye aktivitet, men se opp for kameraer allikevel.
Bruk klokken din, Bond.
- Hva skjer? - Det er utstyret.
Kameraene er nede.
- Hele den nedre sektoren. - Jeg starter systemet på nytt.
Ok. Ah, sånn ja.
- Sir, de er inne. - Ja, vi har det.
- Du bør kunne se strukturen til det kjemiske anlegget. - Hvem er Bond?
Han er... Han er psi. Han er trefork-greia.
- Gi oss oppsettet. - Javisst.
Du er på kanten av en giftig karusell.
Hovedaktiviteten bør være mot det sentrale knutepunktet, som er rett over dere.
Bond.
Bond, det er noe...
Det er noe stort foran dere, Jeg kan ikke finne ut hva det er. Det er...
Disse veggene må være tykke.
Bond.
Bond? 007, hører du meg?
- Vi har mistet dem. - De har gått inn i en blindsone, sir.
- Jeg kan ikke finne ut hva det er de har gått inn i. - Vel, bare få dem tilbake.
Vel, se på de dørene.
- Dette var en missilsilo. - Ikke sant.
La oss gå.
Alle sammen, bort dit! I hjørnet! Nå!
- Hva? Hvordan? - Raska på!
Ned på gulvet!
Alarm.
Ned, gutt.
Hva... Hva gjør du? Du kan ikke eksplodere laboratoriet, vær så snill.
Dette er selvmordsoppdrag. Kom igjen.
Dere vil aldri forlate denne øya i live.
Det var gården.
Og dette er fabrikken.
De masseproduserer det. Nomi, kom og se på dette.
Vel, se, du kan ikke stoppe det, mister. Vi har en stor plan, vet du. Vi har store tall.
- Hva er det? - Det er en simulering.
- De angriper ikke bare enkeltpersoner. - De kommer til å drepe millioner.
Den får ikke plass i en koffert denne gangen, dame.
- Han går meg virkelig på nervene. - Vel, få ham til å holde kjeft.
Nesen min.
Vi må ødelegge hele dette anlegget.
- Det er ikke behov for vold. - Mr. Safin, de bruker eksplosiver.
- Hold kjeft. - Mr. Bond,
du har noe av mitt, og jeg har noe av ditt.
Hvorfor kommer du ikke opp og vi kan snakke om det? Som voksne.
Safin, hvor er han?
Hvis jeg ikke kommer tilbake,
blås alt til helsike.
- Vi har ikke nok eksplosiver til det. - Ja, men det vet ikke de.
Han sa du må drikke. For din helse.
Stoler du på ham? Han fikk meg til å drepe din siste herre.
- Hvorfor tror du han lot deg bli med ham? - Jeg tror han vil at du skal drikke.
- Jeg vil at han skal gi meg tilbake datteren min. - Han sa at om du oppfører deg, vil du se henne. Drikk.
Vet du hva denne blomsten gjør?
Den gjør deg blind.
Bare en dråpe av dette i øyet, og du vil aldri se igjen.
Å miste ett øye er en tragedie.
- Mister man to... - Ingen spill.
Dette er ikke et spill.
Velkommen.
På gulvet.
Ditt sidevåpen.
Forsiktig.
- Hun er lett som en fjær. - Ok!
Vennligst sitt.
Det kommer til å ordne seg. Jeg lover deg, det vil ordne seg.
James Bond. Historie med vold.
Lisens til å drepe.
Vendetta med Ernst Blofeld. Forelsket i Madeleine Swann.
- Jeg kan snakke til min egen refleksjon. - Vi har gjort litt forskjellige valg.
Nei. Vi har bare utviklet ulike metoder for samme formål.
Bare ferdighetene dine dør med kroppen din. Mine vil overleve lenge etter at jeg er borte.
Og livet handler alltid om å etterlate seg noe.
Ikke sant?
Behøver ikke bli stygt.
Du lar babyen min være i fred, og jeg lar din. Hva tror du?
Jeg tror du har rett.
- Takk skal du ha. - Jeg tror vi er like.
Vi vet begge hvordan det føles å få alt tatt fra oss
før vi i det hele tatt er i kampen.
Det hadde vært fint å ha en...
..sjanse, du vet, synes du ikke? Bare... vi burde alle få en sjanse.
Men denne tingen du bygger, den plasserer alle,
hele verden på en slagmark. Ingen får en sjanse.
Det som ingen vil innrømme, er at folk flest vil at ting skal skje med dem.
Vi forteller hverandre løgner om kampen for fri vilje,
og uavhengighet, men det ønsker vi egentlig ikke.
Vi ønsker å bli fortalt hvordan vi skal leve,
og så dø når vi ikke ser.
Folk vil ha... glemsel,
og noen få av oss er født til å bygge det for dem.
Så her er jeg, deres usynlige gud...
sniker meg under huden deres.
- Du vet at historien ikke er snill mot de som spiller Gud. - Og det gjør ikke du?
Vi utrydder begge mennesker, for å gjøre verden til et bedre sted.
Jeg vil bare være litt... ryddigere.
Uten sikkerhet.
Jeg vil at verden skal utvikle seg, men du vil at det skal forbli det samme.
La oss innse det...
- Jeg har gjort deg overflødig. - Nei.
Ikke så lenge det finnes mennesker som deg i verden.
Og med all respekt for omfanget av dine...
ryddige prestasjoner,
alt du egentlig gjør er å stå i en veldig lang kø av sinte små menn.
Jeg er ikke sint, bare lidenskapelig.
Slå av eksplosivene dine, kom deg vekk fra øya mi, så kan du ta denne dyrebare lille engelen med deg.
Og Madeleine?
- Hun blir. - Du vet at jeg ikke kan gjøre det.
Det er en skam. Hun håpet virkelig du ville.
- Hun vet at det er hennes eneste vei for å overleve. - Nei, du skal få henne til å fortelle meg det.
Hvilken mor ville ikke ofret seg for sitt eget barn?
Var det hva som skjedde med din?
Moren min lå ved føttene mine mens jeg så henne dø.
Vent! Vent. Vent.
- Jeg skal gjøre hva du vil. - Ja det skal du.
Jeg... Jeg beklager.
Beklager.
Enkle valg, Mr. Bond.
Vil du dø foran datteren din?
- Eller vil du at datteren din skal dø foran deg? - Nei, nei, nei, nei, nei.
Jeg beklager.
Beklager.
Se på faren din, Mathilde.
- Dette er makt. - Beklager.
Jeg er virkelig, virkelig lei meg.
James!
Hvor er hun?
- Første forsendelse er på kaien, klar for henting, doktor. - Veldig bra.
Min Dou Dou.
Hvis du ikke vil ha min beskyttelse, så...
avsted med deg.
Videre. Våre første kjøpere ankommer.
Sir, jeg har nettopp oppdaget en mistenkelig aktivitet. Flere høyhastighetstransporter er på vei mot øya.
Opprinnelse ukjent. Fortsatt ingen tegn til 007.
Kom igjen, Bond. Hvor i helvete er du?
Dette er en håpløs situasjon, dame. Vær så snill.
Bond.
Festen er større enn bestillingen.
Hør her, dame, vær så snill, la meg gå. Jeg... Det ville aldri være en vei ut.
Slutt med dette tullet. Du har ikke en sjanse, uansett.
Hei. Hei, jeg har en bra tube til folket ditt, bra for Vestafrikansk Diaspora. Det kan være en god ting.
Du vet, jeg trenger ikke laboratorium for å utrydde hele rasen din fra jordens overflate.
- Vet du hva klokken er? - Hva?
- Tid for å dø. - Nei!
Unna! Unna!
De dro ned til et lavere nivå.
- Det må være en trapp ned. - Mamma?
Mamma. Jeg mistet min lille Dou Dou.
Mathilde. Mathilde.
- Jeg så etter deg over alt. Hvor var du? - Jeg gjemte meg som du fortalte meg.
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg også.
- Jeg elsker deg. - Vi burde gå.
Det er Q. Hører du meg?
Kom inn, 007, det er Q.
Trafikk. Vi har trafikk.
- Jeg tror vi akkurat ble advart. - Det er to russiske MiG-er.
Trafikk. TCAS, du har kontroll.
Jeg forstår, og jeg gjør så godt jeg kan. Bare vent, vær så snill.
Sir, jeg har Marinen, Japanerne, Russerne, alle puster meg i nakken,
de krever å få vite hvorfor vi har en C-17 sirklende rundt en omstridt øy.
Ikke fortell dem noe ennå.
- Ah, akkurat i tide. - Nomi, du vet...
Madeleine, Mathilde, de er mine, eh...
- Hei. - ...Familie?
- Q. Q, er du der? - Ja. Bond.
Har vi noen av Hennes Majestets Kongelige marinefartøyer i umiddelbar nærhet?
- Øh, ja. Hvorfor? - Vi trenger en umiddelbar bombing av dette stedet.
Hele denne øya, er et produksjonsanlegg for Heracles.
Vi har vel ikke klarering for missilangrep?
Bond, det er noe annet du burde vite. Flere uidentifiserte skip er på vei til deg.
- De kommer etter Herakles. Hvor langt ute? - 20 minutter.
Q, sett meg igjennom.
- 007. - M.
Vår virksomhet vekker stor internasjonal oppmerksomhet. Vi skal se hva vi kan få gjort med det.
Kom igjen.
Det kommer til å bli veldig kaldt der ute, så...
Jeg vil at du skal ha denne.
Den vil holde deg varm.
Jeg må fullføre dette. For oss.
Jeg vet.
Det tar bare et øyeblikk.
Jeg har dem.
- Denne kan komme godt med. - Takk skal du ha.
- Q, snakk med meg. - De ubudne gjestene er 15 minutter unna.
Bond, M her. Situasjonen er diplomatisk kompleks.
Vi har ikke noe valg. Skyt på mitt signal.
Om vi avfyrer, vil Russerne, Japanerne og til og med Amerikanerne ha svar.
Vel, ikke gi dem noen.
Rasjonelle sinn, Bond. Jeg prøver å redde dette fra å eskalere til total krig.
Mallory, om vi ikke gjør dette, vil det ikke være noe igjen å redde.
- Skyt på mitt signal. - 007, det er et annet problem.
- Det rommet du nettopp var i. - Ja, jeg vet, jeg vet. Jeg må åpne eksplosjonsdørene.
Ellers vil missilene våre sprette av dem som om de har truffet en trampoline.
Ja, jeg vet, jeg vet.
Finn kontrollrommet. Det skal være i et tårn like over sprengningsdørene.
Missilene vil ta omtrent ni minutter fra oppskyting.
- Tror du at du kan gjøre det før skipene kommer? - God tid, god tid.
Bond. Bond, hører du meg?
Ja.
Ja, Q. Jeg hører deg.
- Høres ut som du er i en rugbykamp. - Jeg viste akkurat noen klokken din.
Blåste virkelig vekk sinnet deres.
Javel, bra. Nå, fant du kontrollrommet?
Vel, russisken min er litt rusten, men jeg tror det, ja.
- Ok, Q. - Uh, jeg har gjort litt research.
- Gammelt skjema... - Q, jeg trenger noen...
Ja?
Bond?
- Hallo? - Strøm.
Strøm? Javel, infrastrukturen må gå tilbake til 1950-tallet,
så det vil være et komplisert og intrikat brytersystem.
Rekkefølgen du bruker dem i må være ekstremt presis.
Du ser etter et kontrollpanel. Det skal være en motvektsclutch.
Så hør veldig nøye, 007.
- Det første du må gjøre... - Har det.
Tror jeg.
Jepp, det gjorde susen. Skyt opp missilene.
- Ikke før du er klar. - Q, be M om å skyte opp missilene nå.
Greit. Ok, ok. Forstått.
M, Bond sier skyt.
- HMS Dragon her. - Admiral.
Sir.
- M her. - Hva er instruksjonene mine?
- Du har tillatelse for avfyring. - Mottatt. Iverksetter angrepet.
Luftbårne missiler. Ni minutter ute.
Nei.
Nei nei nei!
Litt av et rot du har laget. Som et dyr.
Nå er vi begge, forgiftet av hjertesorg.
To helter i vår egen tragedie.
Alle vi berører, vi er deres forbannelse.
Et slag mot kinnet deres, et kyss...
ville drept dem umiddelbart.
Ja...
Madeleine.
Ja,
Mathilde.
Du fikk meg til å gjøre dette, skjønner du?
Dette var ditt valg.
- Q. Q, er du der? - Bond, der var du.
- Er de trygge, Q? - Ja, de er trygge.
- Bond, har du forlatt øya? - Det er et lite problem med sprengningsdørene.
Tar bare et lite øyeblikk.
Nei nei nei. Bond, missilene har allerede skutt opp. Bare kom deg ut derfra.
Q, hvordan gjør jeg, eh...
Hvordan ødelegger jeg dette?
Om silodørene er åpne, missilene vil takle det.
Nei nei nei nei. Hvis du får det på deg, hvordan...
- Hvordan får du det av? - Du vet like godt som meg at du kan ikke det.
Det er... Det er permanent. Det er evig.
Derfor må vi ødelegge den. For guds skyld, James, bare kom deg vekk fra øya.
Det er ufarlig med mindre du er i nærheten av målet.
Ja. Vel, det kommer ikke til å fungere.
Herregud. Herregud.
Det er for Madeleine.
Det er greit, Q.
Det er helt greit.
- Kan du få Madeleine på, takk? - Ja, selvfølgelig. Hvor dumt av meg.
Nomi, kom inn. Kan du få Madeleine på linja?
Madeleine.
- James. - Madeleine.
Jeg er her.
Hvor er du?
Er det gjort?
- James? - Ja. Ja, han er... Han er død.
- Er dere begge der? - Ja.
Bra. Dere er trygge. Det er bra.
Har du dratt?
Nei, øh...
Jeg kommer ikke til å klare det.
Hva?
- Madeleine. - Du lovet.
Bare kom deg vekk fra den øya.
Jeg vet at du kan gjøre dette.
Alt er bra nå.
- Det er ingen igjen som kan skade oss. - Madeleine...
Du har laget...
det vakreste jeg noen gang har sett.
Hun er perfekt.
Fordi hun kom fra deg.
Herregud. Tuben.
Du har blitt forgiftet.
Ja.
Det må være en måte.
Vi trenger bare mer tid.
Hvis vi bare hadde mer tid.
Du har all tid i verden.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
Hun har virkelig øynene dine.
Jeg vet.
Det er veldig vanskelig å vite hva jeg skal si, men jeg tenkte at vi skulle samles og minnes.
Og jeg...
Jeg syntes dette... var passende.
"Menneskets funksjon er å leve, ikke å eksistere.
Jeg skal ikke kaste bort dagene mine med å prøve og forlenge dem.
Jeg skal benytte tiden min."
For James.
- James. - James.
James.
Ok, tilbake på jobb.
- Mathilde. - Ja?
Jeg skal fortelle deg en historie...
om en mann.
Han het Bond.
James Bond.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968