Marie Colvin je leta 1986 začela kariero
kot vojna dopisnica, ki je poročala z bojišč
vseh večjih spopadov, od Iraka prek Afganistana do Sirije.
HOMS, SIRIJA
Zadnje vprašanje.
Čez 50 let bo neki fant vzel to zgoščenko iz ovitka
in se morda odločal, ali bi postal novinar.
Kaj želite, da bi ta mladenič vedel o Marie Colvin
in delu vojnega dopisnika?
Težko vprašanje. Kot bi si pisal svojo osmrtnico.
Ko se ozrem,
lahko rečem, da mi je bilo dovolj mar, da grem v te kraje
in na neki način pišem nekaj,
kar bi spodbudilo še koga,
da bi mu bilo toliko mar kot meni.
Delno drži, da ne boste prišli do cilja,
če si priznate strah.
Mislim, da pride strah pozneje, ko je že vsega konec.
DrSi & Partis.si predstavljata OSEBNA VOJNA
LONDON, ANGLIJA,
(11 let pred Homesom)
Si obtičal? –Ja.
S koncem se borim.
Junak vedno dobi dekle.
O pomorskem vojskovanju pišem, ampak si bom to zapomnil.
Znova bi se morala poročiti.
Nazadnje se nama ni izšlo, ne?
Lahko greva jadrat.
Antigvo sem preučevala. Čudovito izgleda.
In rada bi spet poskusila zanositi.
Ne zdi se mi pametno.
Zakaj ne?
Poskusila sva.
Nimaš več 35 let.
Zoe? Je Simon v Palestini? –Ne.
Jebenti, Telegraph je že tam.
Ekskluzivo z Arafatom bomo izgubili.
Kdo bi še lahko šel? –Sranje!
Modri zaslon smrti?
Dovoli …
Pritisneš control, alt in delete.
In držiš malo.
Takole.
Hvala.
Si nova? –Ja. Kate Richardson.
Od prejšnjega tedna delam v zunanjem dopisništvu. –Super. Marie Colvin. –Vem.
Vaša oboževalka sem.
Rada bi se kdaj pomenila z vami.
No, moj prvi nasvet je,
ne počni ničesar, k čemur te skuša prepričati.
Kdo?
Marie, v Palestino moraš, Ne v Šrilanko.
Nihče ne poroča o njihovi vojni.
Novinarji že šest let ne smejo tja. Ne bom te pošiljal.
Tisoče otrok strada!
Če te vlada ujame, te bodo ubili.
Intervju imam z vodjo tamilskih upornikov.
Najdi koga drugega.
Šrilanka.
VANNI, ŠRILANKA
Vlada noče spustiti pomoči ZN skozi obroč obleganja.
Vlada zanika, da je uvedla embargo v Vanniju.
Vlada laže.
Slovite kot oseba, ki govori resnico, gdč. Colvin.
Ljudje vas poslušajo.
Svetu morate povedati,
da so Tamilski tigri pripravljeni na politični dogovor.
Samo enake pravice zahtevamo.
Vse to sega nazaj v britansko kolonialno vladavino.
Ne morem popraviti tega in nisem zato tu.
Zakaj pa?
O čem boste pisali?
Polovica tukajšnjih ljudi strada.
In druga polovica je bolna.
Ja, vlada blokira pomoč,
ampak še kar pride skozi, ukradejo vaši Tigri.
Ljudje tu umirajo, nihče pa ne ve, kaj se dogaja.
V vojnih območjih gredo starši zvečer spat,
ne da bi vedeli, ali bodo njihovi otroci dočakali jutro.
To je mera strahu, ki ga ne bom nikoli mogla občutiti.
Ko poročaš o vojni,
moraš obiskati kraje, kjer lahko umreš,
kjer umirajo drugi.
Pojdite tja!
Stopati moraš naprej,
naj te je še tako strah,
da lahko pričaš o trpljenju.
Je varno? Lahko gremo tu skozi?
To je edini izhod, samo s te strani.
Edini izhod? –Ja.
Dobro.
Marie, previdno.
Ne vstajaj! –Nisem oborožena!
Novinarka! Ameri …
Ne dotikajte se me! Nič ne vidim!
Kje sem? Nič ne vidim.
Ne dotikajte se me, ne vidim! –Pomirite se!
Ne vidim!
Počivati morate, gdč. Colvin. –Svojo beležko rabim.
Sprav …
Spravljive besede gredo Thamilselvanu težko iz ust.
Je drugi poveljnik Tamilskih tigrov.
Palica, na katero se naslanja med hojo,
je posledica treh ran, dobljenih v bitkah,
odkar se je začela krvava vojna za neodvisnost.
David, vrata!
Takoj!
Gleda me z ogromno nežnosti in pozornosti.
Ne prenesem več tega!
Pravi: "Lahko poskusimo rešiti oko."
Jaz pa odvrnem: "Ne, dokler ne ugasneš klinčevega kitjega petja!"
Jaz bom. –Ne pomagajte mi. Ne drznite si, jebenti!
To je zadnja steklenica. Potrudi se.
Miza se je napila več vina od mene.
Daj, daj.
Tukaj je en! "Mi, Tamilci,
smo izjemno ponosni na vašo pogumno dopisnico.
Hvaležni smo, da je obiskala Vanni, da bi svetu poročala o nas.
Želimo, da čim prej okreva."
Tudi Sting in Trudie ti želita hitro okrevanje.
Pravita, da veliko slavnih ne vidi na eno oko.
Sammy Davis Junior.
Tip iz Radiohead.
James Joyce. –Moshe Dayan.
Moshe Dayan!
Vsi so nosili preveze!
Preveza! Izjemna zamisel!
Najslabša, kar sem jih slišala! –Ljubica!
Nisem klinčeva piratinja!
Odlično bi izgledala! –Izgledala bi
hudo seksi.
Zame, ljubica. –Zdaj pa moraš.
Čudovita si! –Hvala.
Čestitam.
Želim se ti zahvaliti v imenu založbe.
MARIE COLVIN DOPISNICA LETA
Zdravo.
Še eno pijačo? –Ne.
Dovoli.
Pustil vaju bom, da bosta govorila o delu.
Hvala.
Ne stoj tam, ne vidim te. –Oprosti.
Je tako bolje? –Ja.
Nisi našel boljše?
Nisem.
Ljudje pravijo, da je to neumnost. –Slika?
Ne, da si šla tja.
Zame pa je neumnost pisati kolumno o zabavi, na kateri si bil sinoči.
Veš, da bo časopis storil vse, kar želiš?
Vse?
Ja.
Bila si naša najboljša dopisnica v zunanjem uredništvu. –Bila?
Ne bom še obesila jopiča na klin, Sean.
Dobro.
Vesel sem, da sva to razjasnila.
Nagrada britanskega novinarstva 2011
Dame in gospodje, zunanja dopisnica leta,
znana po tem, da je nabila največji telefonski račun
v zgodovini Sunday Timesa,
naša živa legenda,
Marie Colvin.
Imaš kdaj nočne more?
Kaj? –Nočne more s terena.
Ja.
Iz Bosne.
Srbski vojaki so pozirali z odsekanimi glavami.
Ponosni so bili na svoje dejanje.
Še vedno kdaj sanjam o tem.
Kdaj jo bi poklical?
Koga?
Dekle.
Predvidevam, da si dobil njeno številko.
Hvala. Obdržite drobiž.
Ja, dobil sem njeno številko.
Jutri sem jo mislil poklicati.
Ali pojutrišnjem ali pa sploh ne. –Me toliko spoštuješ?
Daj, no! Ti me nenehno zapuščaš in potuješ v oddaljene kraje.
Kljub temu te vedno čakam tu.
Nisem te prosila. –Ne bi smela na Širilanko!
Že zdavnaj sem ti rekel, da nehaj s tem,
ti pa si kot vešča, ki leti proti sveči!
Poglej se.
Prelepa si bila.
Odjebi!
Daj, odjebi!
Vrni se k svojim romanom!
Ne dotikajte se me.
IRAŠKA MEJA, 2003
(9 let pred Homsom)
Gospodična Marie!
Murad!
Ste prišli s tovornjakom za krompir? –Ja, sem.
Super preveza. –Hvala.
Kako pa si ti? –Kosilo sem dočakal v enem kosu.
Hvaležen sem.
Sranje! Zamudila bova.
Pred odhodom v Faludžo moram nekaj pobrati v Zeleni coni.
Dobro, pojdiva.
Res sem vas vesel, gdč. Marie. –Kako sem te šele jaz!
Dokler ste tu, ste gostje
začasne koalicijske vlade.
Če se ne boste držali naših pravil,
bodo novinarji, ki spremljate čete, izgubili novinarske akreditacije.
Ves čas morate biti s svojo četo.
Prej smo lahko šli, kamor smo hoteli.
Zdravo, Norm.
Kot da drogirajo klinčeve novinarje.
Vrgli vas bodo iz čete.
Kako se držiš?
Še vedno ne morem oceniti razdalje.
Kdo bi rekel, da je levo oko tako pomembno?
Kdaj si nazadnje spal?
Ne spim.
Kam si namenjena? –Subtilnejši bodi. –Daj, no!
Po vsem, kar sem naredil zate v Vzhodnem Timorju!
Spomnim se, da si odjezdil v zahod z ZN.
Vsaj sedež sem ti prihranil.
Si bil v Vzhodnem Timorju? –Ja, ko si ti še študiral.
Nisem študiral.
Po tem bom odnehal!
Norm, nič drugega ne znaš početi.
In ne bi zdržal, vedoč, da lahko kaj zamudiš.
Televizijski mediji, sem.
Tiskovine, zadnji del hangarja.
Dobrodošla nazaj. Pogrešali smo te.
Se vidiva v Hamri, Norm. Prihrani mi sedež v baru. –Velja!
Ne jezim se, ampak ne morem opravljati dela.
Kako ti je ime?
Paul. –Marie.
Vem.
Si svobodnjak? –Vedno.
Si dober?
Najboljši.
Pridi. –Zdaj?
Fotografa rabim.
Nisem našla koga, ki mi je všeč. Poglejva, kako se obneseš. –Zdaj?
Saj ne misliš, da pristanem na tole sranje?
Kam greva?
V Faludžo.
Ne moreva se kar odpeljati tja.
Zakaj ne?
Ker bodo streljali na naju. –Se bojiš?
Ne.
Dobro.
Faras pravi, da je peljal tovornjak,
poln trupel, do puščavskega taborišča blizu jezera Habanija.
Poslušaj me … –600 ljudi, ki jih je Sadam pobil 1991.
Pokopani so v rovih 96 km zahodno od Bagdada.
Do tja ne moremo, če smo za ameriško črto.
Ne pride v poštev!
V Faludžo gremo!
Prenevarno je.
Povsod je prenevarno!
Pa Ramadijeva zgodba? Sadamovi sodelujejo z Al Kajdo?
Nimamo še vira za to, za množično grobnico pa mi verjemi!
Leta jo že iščejo!
Dobro, potem moraš najti trupla.
Poklicala te bom, ko jih bom.
Pizda!
Gdč. Marie.
Ne Američani, Sadamova policija
ali njegova paravojska nas nočejo tu.
Zanima ga, kdo ste.
Gospod, humanitarni delavci smo.
Prišli smo pomagat zdravnikom ob jezeru Habani.
Vidite? Medicinska sestra sem. Tu piše "zdravje".
Zdravje.
ZDRAVJE
Jebenti.
Je to izkaznica za fitnes?
Krasno. Pa smo tam.
Dobro, dobro.
Ja, ja.
Zanima ga, kje imate zdravniško opremo.
Reci mu, da me čaka tam.
Obrnite se.
Kaj pravi?
Da tam, kamor gremo, ne rabijo zdravnikov.
Gremo?
Jebenti!
Ljubi bog!
Klinčeva izkaznica za fitnes. –Opekel si me s cigareto.
Oprosti. Jebenti!
Kaj pravi? –Opravičuje se, ker zamuja.
Nič hudega.
Hvala, da ste prišli.
Rada bi, da začnemo tam.
Bo v redu?
Žalost nas je strla.
Pod to zemljo so pokopali naše brate in sestre.
Uničili so nam družine.
To je moj brat.
Tu je pokopan že 12 let.
In če ničesar ne najdeš?
Danes sem prišla sem,
ker sem slišala, da boste odkopali množično grobnico.
Oče je izginil pred 13 leti.
Prišli smo pogledat, ali so tu njegovi ostanki. Da molimo za mrtve
in opravimo pogreb.
Zanimajo me zgodbe posameznikov. Rada bi povedala njihove zgodbe.
Mi lahko več pove o očetu?
Ne dotikaj se me, jebenti!
Želi, da nehaš slikati. –Ne!
Tu je pokopanih na stotine ljudi.
Če ne nehamo, nas bo aretiral.
Vprašaj ga, na čigavi strani je.
V arabščini mu povej.
Jaz mu bom povedala.
Pokaži malo spoštovanja.
Paul, si dobro?
Ne morem si tega izbiti iz glave.
Vzemi še eno pijačo.
Bi tudi ti eno? –Ne, ko delam.
Prodajamo lažno vojno?
Paul, je bilo tisto, kar smo videli, lažno?
Ne.
Vojna ni tako grozna za vlade,
ker njih v vojni ne ranijo in ne ubijajo kot navadne ljudi.
MARTHA GELLHORN OBRAZ VOJNE
Za ameriške sile pravi "mi".
Ne skrbi. –Zakaj?
Ker ni pomembno.
Ni pomembno, katero letalo je bombardiralo vas.
Pomembno je, koliko žrtev je bilo.
Ljudje se povežejo z ljudmi,
zato poveš njihove zgodbe
in pozabiš vse drugo.
Misliš, da zapreš oči? –Ona že ima zaprto eno. –Nisi duhovit.
Hvala.
To je groba skica zgodovine.
Najti moraš resnico.
Nikomur ne pomagaš, če to izgubiš.
Samo sebe skušaš potolažiti.
Spat grem.
Lahko noč, Kate.
Lepo spi.
Odjebi!
Pizda!
Paul, znaš obnoviti datoteko?
Daj sem.
Zakaj se sploh trudim?
Morala bi narekovati kot prej.
Tole je čudno.
Kaj?
Vedno sem te občudoval,
zdaj pa tvoje delo rešujem pred neumnostjo.
Si ga rešil? –Čakaj.
Ne delam dobro pod pritiskom.
Pravi genij si.
Lahko noč, Marie.
Lahko noč.
Kosti in razpadajoče obleke
so se v žlici kopača pokazale iz prsti.
Zdelo se je, da je izkopana medenica
pripadala mlademu najstniku.
Odsekani udi,
prst, pomešana s kamenjem in mesom.
Nikoli ne pozabiš, kako je človeško telo krhko,
ko enkrat vidiš …
Ko vidiš, kako zlahka
vroča kovina trga meso.
Ko vidiš …
Pizda!
Marie tu. Če želite, pustite sporočilo,
čeprav jih nikoli ne poslušam.
Bolje je tako, če sem odkrit.
Do vratu sem v politiki.
Poročati moramo o okrevanju evra.
Pusti to. Objavi zgodbo o množični grobnici.
Si govoril z njo, odkar se je vrnila iz Bagdada?
Seveda sem.
Precej mračno za nedeljsko naslovnico.
Ja!
Je provokativno? Ja!
Se bodo bralcem zataknili kosmiči, ko bodo brali o teh revežih? Ja.
Ampak to je glavna zgodba. Klinc gleda evro!
Ta konec tedna ne bom mogel priti.
Rada bi, da vidiš Chloe.
Kmalu bo shodila.
Spet sem videla tisto dekle.
Katero?
Otrokovo mrtvo telo! Ne morem si ga izbiti iz glave!
Ne morem … –Kateri otrok?
Ne morem se ga izbiti iz glave! –Marie?
Deklice, ki je vedno na moji postelji!
Kristus! Odjebi!
Odjebi! –Kristus!
Reci Seanu, naj me neha klicati!
Sama hočem biti. –Dobro.
Urejeno.
Se lahko zdaj pogovoriva?
Če zategneš vrv. –Mesece se izmikaš pogovoru.
Je možno, da trpiš
za posttravmatsko motnjo?
Ne.
Vojaki jo imajo.
Lahko jo imaš tudi, če vidiš prometno nesrečo.
Pogovoriti se moraš z nekom!
Rita, nisem zmešana. –Nisem rekla, da si.
Sean se ti ne drzne zoperstaviti.
Noče se, ker si njegova glavna zvezda.
Ampak nisi dobro.
Rada bi le, da poiščeš pomoč.
Hvala, ker si mi dovolila, da te obiščem.
Če nisi zmešan, ko prideš sem,
boš zagotovo zmešan, ko prideš ven.
Si tu odrasla?
Ja, severna obala Long Islanda.
Oyster Bay.
Ne bogataški del.
Kdo pa je to?
Tvoj fant?
Ne, srhljiva pripomba. Moj oče je.
Oprosti.
Marie.
Ko se ti zgodi nekaj slabega, so možgani v stanju šoka.
Travmo zaklenejo na isto mesto, kjer obdeluješ občutke,
to pa ni mesto za spomine.
Zato si je ne moreš izbiti iz glave.
Si zato zapustil vojsko?
Ne, na vojaško sodišče sem moral.
Hašiš sem dal v svojo omarico, da bi me odpustili.
Koliko si rabil, da si okreval?
Zelo dolgo.
Marie, videla si več vojne kot večina vojakov.
To moraš vzeti resno.
Bi rad malo psihoblebetanja?
Prav, povedala ti bom.
Občudovala sem očeta.
Ob njegovi smrti sem se zlomila,
ker ni dojel, da imam svoje mnenje.
Rada imam mamo, ampak se borim z njo,
ker ne morem biti gospodinja v predmestju
in živeti varno.
Sem na strogih dietah, ker se ne želim zrediti,
sem pa videla ogromno stradajočih.
Rada jem.
Jaz …
Rada bi bila mama kot moja sestra,
ampak imela sem dva splava
in sprijazniti se moram, da nikoli ne bom.
Bojim se staranja.
In bojim se tudi prezgodnje smrti.
Najsrečnejša sem z martini-vodko v roki,
ampak ne …
Ne prenesem dejstva, da trušč v moji glavi ne utihne,
dokler ne spijem sedem deci vodke.
Ne maram biti v vojnem območju.
Hkrati pa čutim potrebo …
Čutim potrebo to videti z lastnimi očmi.
Ker si odvisna od tega.
Dobro si.
Oprosti. –V redu je.
Smeš.
Kaj si rekel, na koga te spominja moj oče?
Teta Marie
Chloe ti je želela prinesti malo sonca v življenje.
Rada te imam, Rita
Kaj meniš?
Ustreza ti. –Črna je bila naenkrat pretemna.
Potrebuješ več cvetja?
Hvala, prijazno od tebe.
Irak, Afganistan, Blair, Bush.
Komaj vse pokrivamo.
Hvala. –Za kaj?
Ker mi skušaš laskati.
Nisem ti prišel laskat, ampak pogledat, kako si.
In …
Odkrito lahko govoriš.
S Paulom sva si v Iraku postala blizu.
Paul, naju pustiš sama?
Seveda.
Si dobro?
Pogrešamo te, Marie.
Od boga dan dar imaš, da pri ljudeh vzbudiš sočutje.
Kje se vidiš čez 10 let, Sean?
Nisem razmišljal o tem.
Ne bodi Anglež in odkrito povej.
V tem primeru želim biti najbolj cenjen
in največkrat nagrajen urednik na Fleet Streetu.
Potem pa me spravi nazaj na teren.
Ne morem.
In nisi še pripravljena, ne?
Mogoče moram samo najti psihiatra,
ki bo potrdil, da sem pri sebi.
Jaserja Arafata si prepričala, da ti je povedal življenjsko zgodbo.
Na kosilo moram.
Ne skrbi, nihče ti ne bo vzel mesta v zunanji ekipi.
MARJA, AFGANISTAN,
(3 leta pred Homsom)
Ni videti dobro. –Kristus! Ne!
Kaj je to? Improvizirana bomba?
Verjetno.
Je to Norm? –Ja.
Kdo pomaga temu dečku? –Pokličite zdravnika.
Vse bo v redu.
Vojna …
Tihi pogum civilistov,
ki morajo prestati mnogo več od mene.
Tistih, ki se morajo boriti
in tistih, ki se samo trudijo preživeti.
Matere, očetje,
sinovi in hčerke,
travmatizirane družine.
Oropani vsega in neutolažljivi.
Napadli so kontrolno točko na vhodu v Laskgar.
Talibani so streljali na civiliste.
Nevarno je. –To je daleč od našega cilja.
Kaj bova?
Tja morava.
Norm! Hej, Norm.
Imaš prostor za dve osebi, če se znebim varušk?
Seveda.
Lahko s poročanjem o vojni sploh zares kaj spremenimo?
Največja težava je pomanjkanje vere v človeštvo.
Verjeti, da bo dovolj ljudem mar,
ko bo vaša zgodba končno prišla do njih.
Čudovito! Prelepo!
Naslednjič izberite bolj žalostno pesem.
Dame in gospodje,
rad bi se zahvalil, ker kljubujete mrazu
in ker ste se nam pridružili na četrtem zaključku suhega januarja.
Pred štirimi decembri sva s sodelavcem
po izjemno uspešnem letu
odpeljala največjega klienta
na večerjo v Milanu.
Po litrih pijače in drugih snovi
nisem vedel, kaj se je zgodilo,
zato sem se odločil zategniti zavore v januarju.
Vesel sem, da z nami slavite konec tega strašnega meseca
in ker smo živi. –Na življenje!
Na zdravje!
Hej, Rita!
Ne odhajaj, zgodaj je še.
Ura je dve zjutraj.
Zgodaj moram vstati, da Chloe pripravim zajtrk.
Ostani, pa bom šla potem s tabo.
Takšna zagotovo ne.
Kaj to pomeni? –Ne bomo pili vodke za zajtrk.
Dobro sem. Vse je v redu.
Kdaj si postala tako zadrta?
Kdaj pa si ti postala alkoholičarka?
Pijem od 15. leta, torej že zdavnaj.
Kaj slišiš, ko glasba utihne?
Ničesar.
Sranje!
Moj taksi je tu.
Oprosti, utrujena sem.
Preskoči tole in pridi k meni na čaj.
Poljubi svojega angelčka v imenu tete piratinje Marie.
Pazi se na morju. Prav?
Rada te imam.
Zdravo.
Hvala, da si nas povabil. –Malenkost.
Marie. –Tony.
Me veseli. –Enako. Smem prižgati? –Seveda.
Od kod ti preveza na očesu?
Z otoka zakladov.
Resno?
Slišal sem, da si ga dobila na Šrilanki.
Ja? –Včasih je težko izgovoriti.
Vprašal sem Amy.
In preverjaš
vse možne zveze za eno noč?
Ne spuščam se v zveze za eno noč.
Resno. Spuščam se v spolne pustolovščine.
A se ne ukvarjam z zvezami za eno noč.
Jaz vedno končam s psihopati.
Popolno.
Kakšno kavo piješ? –Črno.
Delaš v finančni četrti? –Ja.
Včasih.
Ampak pogosto potujem.
Tvoje stanovanje je kot nočna mora Patricka Batemana. –Hvala.
Izgledaš pa kot duhovnik, ki sem ga spoznala v Teheranu.
Točno.
Da si hitreje posušim lase.
To dlako mislim.
Si sinoči kričala nanjo? –Kako to misliš?
Mislim, da si imela moro. –Ne.
Nimam nočnih mor. –Prav.
Poslušaj.
Oče samohranilec sem in bil sem grozen mož.
Ko ne garam, rad …
Polno živiš? –Ja.
Sinoči sem se imel enkratno s tabo in rad bi te še videl.
Arabska pomlad se širi po Bližnjem vzhodu
in severni Afriki, v Libiji se krepi,
zato je tisoče Libijcev šlo na ulice,
da bi izrazilo nezadovoljstvo z vodjo Gadafijem.
Priče trdijo, da je desetine civilistov
ubitih v protestih v več mestih po državi.
Sean? –Ja?
Uporniki se aktivirajo po Libiji. Gadafi ne popušča.
Je Kate prispela? –Preverjam.
Tudi Simon je tam.
In Marie tudi, kolikor sem slišala.
Kolikor si slišala?
MISRATA, LIBIJA,
(1 leto pred Homsom)
Častniki so najprej posilili deklice.
Celo glasbo so vrteli.
Poklicali so me
in mi ukazali, naj posilim deklico.
Ni se premikala, ko sem jo posiljeval.
Tiho je rekla …
Alah te gleda.
Odgovoril sem: "Gadafi je Alah."
Je rekel, da je Gadafi Alah?
Kam nas pelješ?
Iščemo druge vojake, ki so posilili deklice.
Koliko deklic je bilo?
Ne vem. –Daj, moram vedeti, za kaj gre.
Ne vem, mogoče tisoč ali več. –Tisoč?
Gadafijeva kazen za upor.
Mislim, da nam je spodletelo,
če se ne soočimo s posledicami vojne.
Če se ne soočimo s človeškimi grozotami
in ljudem ne povemo, kaj se je zgodilo, ko strani izkrivljajo resnico.
Ne vstajajte.
Pridite, gremo!
Ne, čakaj!
Dol! Daj!
Prosim, naslednjič me ubogaj!
Jebenti, poslušaj me! Poslušaj!
Govorila sem z vodjo upornikov.
Rekel je, da gredo uporniki na zahod.
Gadafija napadajo z obeh strani.
Vojne zločine odkrivamo, Sean.
Ti pa pošlješ sem klinčevo Kate? –V Libiji je dovolj novic.
Bojiš se, da nisem sposobna za naslovnico.
Ne bova govorila o tem. Sporočilo?
Prisilil me boš, da bom pisala o vrtnarjenju.
Ne izzivaj me. –Marie!
Remi, kaj je bilo? –Raketometalec.
Napad z raketometalcem?
Si dobila sporočilo? –Sporočilo?
NE HODI NA BOJIŠČE!
Marie?
Vrniva se noter.
Paul, tu zgoraj je vse tiho.
Vse je utihnilo.
Ne zafrkavaj se.
Marie?
Izvoli.
Prestrašila si me. –Rekla bi ti, da si pičkica,
ampak te so žilave.
Norm mi je v Vzhodnem Timorju naredil majico.
Pisalo je: "Ne streljajte, vojna dopisnica."
Vedno je šel prvi in zadnji odšel.
Neuničljiv je bil.
So stari novinarji in pogumni novinarji.
Ni starih in pogumnih novinarjev.
Ti si to rekla.
Mejo je imel, ki jo je prestopil.
Norm je vedel, kaj počne.
Ja, najbrž.
Mi daš cigareto?
Jebenti.
Spraviti se moram v red. Iti moram.
Kam? –Faruk mi je priskrbel pogovor s starim znancem.
Zdaj? –Ja.
Čez dve uri.
Smem vprašati nekaj osebnega?
Ni osebnih vprašanj.
Zakaj nosiš drag modrc?
Misliš, da je to modrc? Ni.
La Perla je.
Rada bi naredila dober vtis, ko izvlečejo moje truplo iz rova.
Ja, žilava vojaška dopisnica.
Ljubi bog!
Si dobro?
Marie. –Polkovnik.
Se spomniš, ko si me prišla prvič intervjuvat?
Spomnim se. Skušali ste mi vzeti kri.
Bleda si bila.
Bila sem mlada in naivna in na smrt sem se vas bala.
Današnjim predsednikom, ki pravijo, da bi moral oditi,
pravim, da lahko dokončate mandat in se upokojite.
Jaz pa bom še vedno na čelu revolucije.
Pa libijski narod?
Ki se ga preganja, muči, pobija.
Al Kajda!
Libijsko mladino drogirajo, da bi se mi upirali.
Ste pripravljeni začeti državljansko vojno v svoji domovini? Tisoči bi umrli.
Velesilam niste dovolj strateško pomembni,
da bi jim bilo mar za vas.
Samo nafto imate. –Al Kajda, ne moj narod.
Financirate prelivanje krvi, da bi vas opazili.
Financirali ste IRO, Perujsko komunistično partijo,
Islamski meč na Filipinih.
Samo zaradi mednarodnega priznanja, ki ga ne boste dobili.
Edini, ki so vam verjeli, so umrli pod vašimi raketami.
Je Al Kajda v resnici oprala možgane Libijcem?
Ali ste to bili vi?
Izmed vseh žensk na svetu
se najraje družim s tabo.
Bolj kot s Condi Rice.
Čeprav je močna ženska afriških korenin.
Sovražnikom je rekel podgane.
Meril je na ženske in otroke.
Toda polkovnika Moamerja Gadafija so stisnili v kot
v kanalizacijski cevi.
Do zdaj ni nikoli vojeval
in njegova kruta diktatura
se je končala v samoti in s smrtjo.
Trofeja velike divjadi,
ubite v divjini.
Marie.
Nagrade britanskega novinarstva
Zoe? Je notri? –Ja.
Oprosti, danes sem zaseden.
Greva?
Sestradan sem.
Kam bi šla? –Kamor koli.
Zadnje čase si zelo tiha.
Kaj to pomeni? –Zadnjo zgodbo si izdala oktobra.
Kolena mi ne služijo kot nekoč.
Si se spet zaljubila?
V Tonyja. Jadrat greva na Antigvo.
Krasno. Vendar si na ravni z Martho Gellhorn
in vsi čakajo na naslednji članek o Libiji.
Vsako noč me tlačijo more.
Predstavljam si. –Tečem, da pridem do hiše.
Nekoč je bila čudovita, zdaj pa je ni več.
Ostala so samo pohabljena trupla in ruševine. –Marie.
Si kompletni strahopetec?
Si ti pijana?
Ne, nisem pijana.
Kako se počutiš, ko nas pošiljaš po svetu,
da bi imel kaj postaviti na polico?
Tu ne smeš kaditi. –Odjebi!
Vedel si, da pokrivam Libijo, pa si me hotel zjebati.
Kate si poslal kot rezervo, ne?
Mislil si, da ne morem opraviti svojega dela! –Kaj naj rečem?
Da si se motil in da ti je žal.
Motil sem se in žal mi je. Lahko zdaj ugasneš cigareto?
Končala sem.
Zakaj sem vedno jaz baraba?
Moral sem se zavarovati v Libiji, ker si nepredvidljiva!
Bog ve, da te imamo vsi radi, Marie, ampak si grozna težakinja!
David Blundy. –Kdo?
David Blundy. –Kaj je z njim?
Odšel je k Telegraphu, preden si prišel.
Prevzela sem njegovo delo. –In?
Dve leti pozneje je umrl v San Salvadorju.
Joao Silva, v Kandaharju je izgubil obe nogi pod kolenom,
ko je delal za New York Times.
Z njim sem bila v Afganistanu.
Safa Abu Seif. –Za koga je delal on?
Bila je 12-letna Palestinka,
ki jo je ubila zablodela krogla, prestrelila ji je srce.
Gledala sem, kako so jo starši držali, medtem ko je izkrvavela.
Biserne uhane je imela.
Najbrž je mislila, da je tisti dan lepa.
Jaz to gledam,
da tebi ni treba.
Bi rada pisala o vrtnarjenju? Bi te to osrečilo?
Ena beseda Watkinsu, pa boš tam. So zato vsi tisti umrli?
Ne vem, zakaj so umrli. –Ja, veš!
Ja, ti to gledaš, da nam ni treba.
Ampak tudi zato, ker si ne predstavljaš sveta, v katerem ne gledaš tega.
Noben pri zdravi pameti ne bi delal tega, kar delaš ti.
Ampak če ti izgubiš svoja prepričanja,
imamo drugi sploh še kaj upanja?
HOMS, SIRIJA,
Morda bi mi bilo všeč bolj običajno življenje.
Morda pa ne znam tako živeti.
Ali pa se morda
tu počutim najudobneje.
Jebenti!
Paul, kaj pojejo?
Slavijo naš prihod.
Ljubi bog, Marie!
Jebenti! Huje je, kot sem mislila.
Izvoli.
Kje je Abu Zaida?
Abu Zaida?
Marie Colvin, Sunday Times.
Eden od borcev je rekel, da je preštel 47 eksplozij v minuti.
Granatiranje se začne vsako jutro ob 6.30.
Začnejo na enem mestu, četrt zasujejo z vsem, kar imajo.
Z granatami, strelivom, raketami.
Pekel. –Menda ima 5000 vojakov.
4. oklepna divizija, ki jo vodi Asadov brat.
Koliko civilistov? –28000 je obkoljenih.
Večinoma ženske in otroci.
Kje so? Povejte, kje so.
Zdaj je prenevarno iti ven. Vsak hip se lahko začne napad.
Zato mi povejte, kje so, da grem pred začetkom tja.
Zakaj?
Ljudje vidijo, kako nas koljejo, pa nam še kar pravijo teroristi.
Odšli ste.
Od kod? –Iz Asadove vojske.
Sem. –Zakaj?
Želeli ste biti svobodni.
Dovolite, da povem vašo zgodbo.
Doktor? –Ja.
Kako ste? –Dobrodošli. Kako ste vi?
Kakšno je stanje? –Vedno hujše je.
Na meji življenja in smrti smo.
Prevajajte mi. –Prav.
Moj soprog je šel po hrano, a se ni več vrnil.
Še vedno ne vem, kje je.
Bilo je veliko napadov, granatiranj.
Bala sem se za otroke.
Nisem vedela, kaj naj.
Moj sin je od strahu nehal govoriti.
Lahko dojite svojega otroka?
Zaradi stresa nimam mleka.
Otroka hranim s sladkorjem in vodo.
Želim, da ljudje slišijo vašo zgodbo.
Noč se je razsvetlila,
ker je eksplodiral avto ob naši zgrabi.
Zidovi so se od silne eksplozije zrušili na nas.
Zbežali smo v klet,
a sem ugotovila, da tretje hčerke ni tam.
Je bila pod ruševinami?
Ja.
Bila je pod ruševinami.
Koliko je bila stara njena hči?
Pet let.
Tam smo ostali, dokler zjutraj niso prišla vojaška letala.
In potem smo prišli v to zaklonišče.
Ne vem niti, ali je tu varno.
Ne vem, kaj sledi.
Kdo bo preživel in kdo bo umrl.
Nočem, da je moja zgodba samo črnilo na papirju.
Želim, da svet sliši mojo zgodbo in izve, da otroci umirajo.
Cela generacija umira.
Od lakote, bolezni in mraza.
Želim, da svet to ve.
Zveza je vzpostavljena.
Ne smemo uporabljati satelitskega telefona.
Asadovi droni bodo našli signal in postali bomo tarča.
Kdo ve, ali je to sploh zavarovano.
Mislim, da ni Izrael. –Izraelsko veleposlaništvo
so napadli v Gruziji in Indiji. –Zdi se mi, da Arabska pomlad propada.
Muslimanske bratovščine v Egiptu ali Siriji. Marie …
V Homsu je.
Svet nam mora pomagati.
Potrebujemo zdravila,
konec tega obleganja,
da bi pozdravili ranjene.
Ljudje umirajo, ker nimamo najnujnejšega.
Sprašuje, ali ste zdravnik.
Ne, veterinar sem.
V Baba Amru nimamo medicinskega osebja.
Prosim, hitro! Sem ga položite! Hitro!
Hitro, zdravnik! Mojbog!
Pomagajte mi!
Očisti to področje.
Muhamed, dragi Muhamed!
Zbudi se! Mojbog!
Pomirite se, pomirite se.
Želim ostati ob njem.
Bog, usmili se nas!
Bog! Zakaj moj sin?
Sin, daj mi roko.
Zbudi se, sin!
Prosim te, bog! Kaj je zakrivil?
Bog!
Doktor, prosim vas.
Ne!
Bog.
Bog!
Zakaj, bog? Zakaj?
Zakaj, bog?
Okrasje je dobro.
Škoda zaradi klinčevega razbijanja.
Rekla sem ti, da bi morala v Alep.
Moral bi te ubogati. –Ne bom več rezervirala dopusta prek spleta.
Jebenti!
Je poslala? –Prišlo je, tiskam.
Dobro, prinesi.
Mariene zgodbe izpodbijajo Asadove trditve,
da bombardira teroriste.
Kakšen načrt ima zdaj?
Čim prej mora od tam.
Napadli bodo! Takoj moramo proč! Takoj!
Stoj! –Kaj počneš?
Nazaj moram. Tam je 28000 ljudi.
Ne moremo oditi. –Poslušaj me!
Genialna si in pogumna
in, jebenti, znaš zavohati zgodbo. Ampak ne razmišljaš po vojaško.
Pusti me! –Če se vrneva, bova umrla!
Umrla bova. –Nazaj moram.
Ti pojdi. –Ne.
Prihrani mi sedež v baru. –Ne. V katerem baru?
Kje? Marie!
Jebenti! Daj, pridi.
Sean, na zvezi je!
Naj vsi utihnejo.
Tišina!
Kaj počneš?
Domislila sem se članka o vrtnarjenju.
Kmalu me bo kap. Zresni se.
Želim prenos v živo. –Je vse v redu?
Ni ti treba. Dovolj si nam že dala.
Ne, želim prenos. –Ni varno.
Potem se želim vrniti v bolnišnico in snemati. –Poslušaj me!
Ni ti treba početi tega.
Prav, ampak … Jebenti!
Brez signala smo ostali. –Resno?
Telefon. –Hej!
Rekel sem, da bodo odkrili, kje smo.
Razstrelili nas bodo. –Nimamo časa.
Popravil bom mrežo. –Nimamo časa!
Dovoli, da vidim …
Channel 4, BBC, CNN.
Vsi želijo prenašati.
Dobro. –Ampak ob prvi priliki odideš.
Dragi Tony, vrnila sem se v Homs in zmrzujem.
Še en teden bom ostala, nato odidem.
Vsak dan je grozen. Mislim nate.
Halo? –Povezali vas bomo s CNN.
V živo greste čez pet, štiri,
tri, dve …
Marie Colvin, novinarka Sunday Timesa, se oglaša iz Homsa.
Zakaj moramo videti te prizore?
Zakaj ste tam?
Ste ena redkih novinarjev z Zahoda v Homsu.
Naša ekipa je ravno odšla.
Za občinstvo, za katerega je
vsak spopad zelo daleč, je to realnost.
Tu je 28000 civilistov,
moških, žensk in otrok,
v mrzlem mestu, polnem stradajočih.
Stradajo, ne morejo se braniti.
Ni telefonskih povezav, ni elektrike.
Družine vse, kar imajo, delijo s sorodniki in sosedi.
Sedela sem dobesedno
s stotinami žensk z novorojenčki,
ki so ujeti v teh mrzlih, krutih pogojih.
Otroke že tedne hranijo samo s sladkorjem in vodo.
Ta deček je bil eden od dveh otrok, ki sta umrla danes.
Tu se to dogaja vsak dan.
Sirska vlada trdi, da ne napada civilistov.
Trdijo, da napadajo samo teroristične tolpe.
Pa vendar je porušena vsaka civilna hiša.
Najvišje nadstropje zgradbe, v kateri sem, je povsem uničeno.
Tu ni vojaških tarč.
Vse to je velika laž.
Hvala, da ste uporabili besedo laž.
Mnogi se vam zahvaljujejo, saj se le redko uporabi.
Sirska vlada in njeni predstavniki ves čas lažejo.
Lagali so tudi naši postaji.
Marie, poročali ste o številnih spopadih.
Kako bi jih primerjali s tem?
To je najhujši spopad, kar sem jih videla.
Najhujši je, ker se je začel z mirnim uporom,
ki so ga zadušili z nasiljem.
Predsednik Asad sedi v svoji palači v Damasku
in zganja paniko, ko se ves sistem varovanja,
ki ga je postavil njegov oče, ruši.
On pa se odziva, kot so ga naučili.
Kot otrok je gledal, kako je njegov oče zadušil upor,
ko je Hamo zravnal z zemljo.
Pobil je 10000 nedolžnih civilistov.
Gledal je,
kot gledamo mi zdaj,
kako diktator nekaznovano pobija.
In tu se vsi sprašujejo,
zakaj so jih vsi zapustili.
Zakaj?
Ne vem, zakaj.
Marie Colvin,
vem, da ste tam težko varni,
toda, prosim, poskusite.
Hvala, da ste se nam oglasili.
Marie, takoj moramo proč.
Na kliniko moramo.
Še več žrtev bo. –Dobila sva klinčevo zgodbo!
Še več lahko posnameva!
Preverjajo teren. –Kaj je to?
Preverjajo domet. Našli so nas.
Marie, pridi! Pojdimo!
Paul.
Marie.
Zelo težko vprašanje.
Kot da pišem svojo osmrtnico.
Da se lahko ozrem in rečem,
da mi je bilo dovolj mar, da grem na vse te kraje
in pišem tako,
da bo še nekoga drugega spodbudilo, da mu bo mar,
kot je bilo mar meni.
Če si priznate strah,
ne boste nikoli prišli,
kamor ste namenjeni.
Mislim, da pride strah pozneje, ko je vsega konec.
Marie Colvin in novinar Remi Ochlik sta umrla
v Homsu v Siriji 22. februarja 2012.
Paul Conroy, čeprav je bil hudo ranjen,
je preživel in še danes dela kot fotograf.
Po smrti Marie Colvin je umrlo več kot 500.000 sirskih civilistov.
MARIE COLVIN: HOMS FOTOGRAFIJE: PAUL CONROY
Edina britanska novinarka o obkoljeni sirski enklavi
Marie Colvin v zgradbi v Homsu,
ki jo je uničila eksplozija, pri čemer so umrle štiri ženske
Sovražnikom je rekel podgane,
toda Moamerja Gadafija so stisnili v kot v kanalizacijski cevi.
Ukazali so nam, da posilimo vse sestre
Kako so me odpeljali do tajne grobnice 600 zapornikov
Marie Colvin blizu Faludže
Bojne glave z živčnim plinom
Kurdi pred kemično grozo bežijo v Turčijo
OSEBNA VOJNA
Prevod BLITZ Film & Video Distribution
TVRip - Toyan Za HD priredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija
V spomin na Marie Catherine Colvin (1956-2012)
V spomin na Jeffreyja Hammonda Longa (1982-2018)