INTERNUL
Freud spunea: "Dragoste și muncă. Muncă și dragoste. "
"Doar ele contează. "
Eu sunt pensionar și nevasta s-a dus.
După cum vă închipuiți, am mult timp liber.
Soția mea a murit acum trei ani și mi-e tare dor de ea.
Și să fii la pensie implică un efort creativ neîncetat.
La început mi-a plăcut, era ceva nou. Ca și cum aș fi chiulit de la școală.
Am folosit toate milele bonus și am călătorit în jurul lumii.
Problema e că, indiferent unde mergeam,
cum ajungeam acasă, ma apuca amocul.
Mi-am dat seama că soluția e să rămân în mișcare.
Să ma trezesc și să ies din casă. Să merg undeva, oriunde.
Fie ploaie, fie soare, eram la Starbucks la 07:15.
- Ne scuzați, putem sta cu dv? - Bună, ce faceți?
Nu pot să explic, dar simt că aparțin de ceva.
Băieții de azi nu sunt contabili, nu discută cifre.
Cum îmi petrec restul zilei?
Joc golf, citesc, văd filme, joc cărți...
Am învățat yoga, să gătesc, mi-am luat plante,
am luat lecții de mandarină, am încercat de toate.
Și mai sunt înmormântările.
Mai multe decât mi-aș fi imaginat.
Azi mai călătoresc doar la San Diego, să-mi văd fiul și familia lui.
Sunt minunați, îi iubesc mult.
Dar, ca să fiu sincer, cred că m-am bazat pe ei mai mult decât trebuia.
Nu mă înțelegeți greșit, nu sunt nefericit.
Dimpotrivă.
Știu doar că în viața mea e un gol pe care trebuie să-l umplu.
Curând.
Și așa am ajuns azi la piață, unde am văzut anunțul vostru.
"Căutăm stagiari seniori."
Ben, mi s-a părut mie că tu ești! Bună.
- Bună. - Ce ai găsit?
O companie online caută stagiari seniori.
- Am citit bine? - Dă să văd.
"Candidații trebuie să aibă peste 65 de ani,"
"să fie buni organizatori și să-i intereseze
comerțul online", ce o mai fi și ăla,
"și să aibă o atitudine proactivă."
AboutTheFit.com nu e cumva compania aia care...
Da, au cumpărat una din fabricile vechi din Red Hook.
Fata mea zice că vând haine pe internet. Nu știu cum vine asta.
Trebuie să-ți uploadezi candidatura. Sper să mă descurc. Ascultă aici:
"Scrisorile de intenție sunt demodate. Arată-ne cine ești cu un video."
"Încarcă-ți clipul pe YouTube sau Vimeo"
"în format .mov, .avi sau .mpg."
"Abia așteptăm să te cunoaștem!"
Abia așteaptă să mă cunoască.
Jur că nici nu știu ce limbă e aia.
Ce faci în seara asta, Ben?
Gătești o lasagna semipreparată?
Eu aș putea să fac o salată și să fie o cină pentru doi,
cum am făcut atunci și după aia n-am mai făcut.
Știi că au trecut cinci luni?
Trebuie să mai luăm cina împreună, dar se poate altă dată?
- Ești simpatic foc, știai? - Nu știam.
E adevărat. La revedere!
Nu aștepta prea mult, dragule.
Nu întinerești.
- Știu, știu. - Bine.
Deci iată-mă candidând pentru postul de stagiar,
pentru că, din ce mă gândesc, din aia mi se pare o idee mai bună.
Mi-ar plăcea să am unde să mă duc zilnic.
Vreau legăturile sociale, adrenalina.
Vreau să am parte de provocări și poate chiar să mă simt util.
O să-mi ia ceva să învăț tehnica.
A trebuit să-mi sun nepotul de 9 ani ca să aflu ce e aia mufă USB.
Dar o să învăț, pentru că vreau.
Să știți că am fost om de afaceri toată viața.
Sunt loial, de încredere și eficient în situații grele.
Și-mi place că sunteți în Brooklyn.
Am trăit toată viața aici și acum mă simt demodat,
așa că poate mă ajutați și cu asta.
Am citit că muzicienii nu se pensionează. Se opresc când nu mai au muzică în ei.
Eu mai am încă muzică în mine, sunt sigur de asta.
Am găsit mărimea 8 pe bleumarin!
Așa e, trebuia să ajungă. Ia să vedem pe unde e.
Da, pantalonii ăștia sunt excelenți pentru șoldurile late.
Bun, să trecem totul în revistă.
Ai șase domnișoare de onoare și ai comandat șase rochii Antoinette roz.
Nunta e peste trei zile și rochiile pe care le-ai primit sunt gri.
Noi nu le vindem pe gri, deci nu știu cum s-a întâmplat.
Bun, iată cum o să facem.
O să sun la furnizor și rezolv azi.
O să văd personal rochiile înainte de expediție
și îți promit că le ai la ușă vineri dimineață la ora 09:00.
Iată telefonul meu mobil, pentru orice eventualitate: 718-555-0199.
Mulțumesc foarte mult pentru răbdare
și o să-ți dau toți banii înapoi.
Da!
Gata, pe asta o poți tăia de pe listă, s-a rezolvat.
Și, Rachel, îți urez să ai o nuntă minunată!
Cum Dumnezeu s-a întâmplat asta?
- Jules? - Știu, am întârziat la ceva.
Da, la toate.
Vezi de ce lucrez la Relații Clienți? Poți învăța multe.
Bun, ce fac acum?
Cameron te-a așteptat, dar avea altă întâlnire. Se întoarce la 14:00.
Așteptăm să aprobi pagina principală de mâine.
Programările de 11:00 și 11:10 te așteaptă în sala de conferințe.
Trebuie să vorbești la Financiar. Și ai dat cumva un mail la 04:00?
A, da, am uitat de el.
Vreau să găsim o cale ca prietenii să poată cumpăra în tandem.
- Trimite-mi pe mail ideea aia. - Imi place.
Acum o suni pe mama ta?
- Sunt pe bicicletă. - La mulți ani!
Ce mizerie! Drept în mijlocul biroului.
Nu pune ăla...
- Bună. - Bună.
Sunt Ben Whittaker, am primit un e-mail legat de stagiatura pentru vârstnici.
- Bună, Ben, ce faci? - Foarte bine, mulțumesc.
Ia loc după colț și va veni cineva de la Recrutări de Talente.
Mulțumesc.
"Recrutări de Talente"?
Nu uitați că pagina principală trebuie să se poată citi imediat.
Și trebuie să te uiți așa ca să vezi cum o văd cei peste 35 de ani.
Nu văd scrisul, dar dacă l-aș vedea, ce ai vrea să văd?
"Cinci fete, o cămașă" sau "Pe măsura ta"?
Ambele, dar vreau să vezi cămașa asta pe cinci tipuri diferite de corp.
Atunci fă-mă s-o văd. Fă pozele mai mari.
Îmi place cinciul ăla. ÎI facem mai deosebit? Frumos.
Pune-o în centru pe fata în roșu.
E un roșu minunat. O să se vândă ca pâinea caldă!
Aveam nevoie de aprobarea ta de acum două ore.
- Știu, dar poți să încerci? - Da.
Mia, mai spune-mi o dată.
Peste 40% dintre vizitatori nu trec de prima pagină, ceea ce nu e rău.
- Dar ar trebui să rezolvăm. - Gata, uite aici.
Îmi place mult.
- Bun, și s-a încărcat. - Vă mulțumesc!
- Mersi. - Mulțumesc.
Bun, deci...
Rochia Antoinette. Furnizorul a făcut o varză.
Azi vedem mai mulți candidați.
Vrem să ne asigurăm că găsim persoana potrivită.
Nu suntem chiar o firmă convențională, așa că sperăm să te simți bine aici.
E prima dată când angajăm stagiari vârstnici,
așa că unele întrebări poate nu ți se potrivesc, dar hai să continuăm.
- Dă-i drumul! - Bun. Unde ai făcut facultatea?
La Northwestern.
Fratele meu a învățat acolo!
- Probabil nu în același timp. - Probabil că nu. A absolvit în 2009.
Eu, în 1965.
Care a fost specializarea ta principală? Îți amintești?
- Și după Northwestern, ce ai făcut? - Am lucrat la Dex One.
Cu ce se ocupau?
Cărți de telefon. Eu am supravegheat tipărirea cărților de telefon.
20 de ani. Înainte am fost vicepreședinte pe vânzări și publicitate.
Mai fac și acum cărți de telefon?
Nu caută toată lumea numerele pe Google?
Cred că da, dar înainte, așa le...
Da, am înțeles.
Deci 40 de ani la compania de cărți de telefon? Extraordinar!
Benjamin, o să-ți pun o întrebare revelatoare
pentru toți stagiarii noștri, deci să te gândești bine, da?
Și nu te grăbi.
Unde te vezi peste 10 ani?
Adică la 80 de ani?
Da, mă rog.
Nu mi-am dat seama că ai 70 de ani.
Nu e o întrebare bună pentru tine. Hai să trecem peste ea.
- Cum vrei, Justin. - Bun, am tăiat-o.
Apropo, arăți grozav și e clar că ești calificat pentru post.
Supracalificat, de fapt. Suntem impresionați.
Interviurile au fost bune, clipul, la fel...
Ai făcut totul cum trebuia. Felicitări, ești stagiar!
Am nevoie de tine două minute fără întreruperi.
Mai știi când am vorbit de programul de stagiatură?
- Nu. - Serios? Am discutat foarte mult.
- Stagiatură pentru liceeni sau studenți? - Pentru vârstnici. Bătrâni.
Poftim?
Ți-am zis că ne trebuie un program social.
A părut să-ți placă ideea, așa că am pus-o în aplicare.
Stai așa, angajăm stagiari vârstnici?
S-au făcut multe cercetări pe tema asta și rezultatele sunt incredibile.
Cum ar fi să ai un stagiar cu experiență de viață
în loc de unul care s-a îmbătat în ultimii patru ani?
O să vrea să-i angajăm după?
Nu, sunt pensionari. Vin doar ca să vadă cum e.
Și aș vrea ca unul să lucreze direct cu tine.
Cameron, nu.
Nu mă înțeleg bine cu vârstnicii.
Știi cum sunt cu părinții mei. Ar putea fi un...
- De ce trebuie să iau unul? - Ca să dai tonul.
Preferi un bărbat sau o femeie? E o bătrânică simpatică de 72 de ani...
De aceeași vârstă cu mama, e ciudat.
Avem un bărbat care ne-a plăcut tuturor.
I-am urmărit toți clipul și unii au și plâns.
Cred că treaba asta n-o să meargă.
Câtă vreme trebuie să fac asta?
Șase săptămâni, altfel putem fi dați în judecată.
Sunt sigură că n-am discutat!
Ba da, am discutat. Pe bune.
Începe de mâine.
Înapoi în tranșee!
Slavă Domnului...
Noi stagiari, vă urăm bun venit la ATF!
Toți lucrăm pe un singur etaj, pentru că ținem la comunicare și lucrul în echipă.
Nimeni nu are biroul lui, nici măcar directoarea, Jules Ostin,
care e chiar acolo.
Îi place să meargă cu bicicleta prin birou.
Nu-i place să piardă timpul. Și face mișcare.
Adorabil!
Da.
- Ce faci? Eu sunt Davis. - Bună, Davis. Ben Whittaker.
- Interesant loc, nu? - Da!
Aveau un singur loc pentru stagiari tineri.
Fără supărare. Și l-am câștigat eu. Sunt încântat!
Și eu sunt încântat.
Câteva cuvinte despre Jules. A înființat ATF acum 18 luni.
Întregul concept a fost gândit în bucătăria ei din Brooklyn.
Jules proba tot ce vindea, descria cum pică hainele
și se pare că a funcționat.
În patru luni, site-ul era activ.
A început cu 25 de angajați, acum are 216.
Și cu voi patru, 220.
Ben, vii în costum în fiecare zi?
Absolut!
Ești încrezător! Îmi place atitudinea ta. Îmi place mult.
Am atins recordul de 2.500 de like-uri pe Instagram!
Asta facem noi când se întâmplă ceva bun.
Stagiari, luați loc la unul din birourile de acolo.
Verificați-vă căsuța de mail. Ați fost repartizați unei persoane sau unei echipe.
Sau veți lucra cu toată lumea. E bine oricum.
Stați să pun o poză pe Instagram.
Surprindem momentul.
Griul e noul verde!
Luați loc!
Mersi.
Am primit un e-mail.
Bun venit, Ben. Vei fi stagiarul fondatoarei noastre, Jules Ostin.
Eu sunt la studioul foto!
Eu sunt la comun. Super!
Tu ce ai primit, Ben?
Se pare că sunt stagiar personal.
- Frumos! Al cui? - Al lui Jules Ostin.
Nasol...
- Fii tare! - Da...
Bună, Ben. Ți-am stabilit o întâlnire cu Jules Ostin azi la 15:55.
Te rog, fii punctual, pentru că are altă întâlnire la 16:00.
Mă duc la promovare.
Super!
Perfect!
Încerc s-o trimit acolo la cinci.
Nu, scuze, are întâlnire cu un furnizor la 17:15. Revin cu un telefon.
Da?
Bună, sunt Ben Whittaker. Am întâlnire cu dra Ostin la 15:55.
15:55?
- Credeam că vine stagiarul. - Eu sunt.
Bună.
Scuze, dar cum sunteți dv stagiar?
În noul program de stagiatură pentru vârstnici. Azi e prima zi.
Doamne...
- Câți ani aveți? - Șaptezeci. Dar dumneata?
Am 24 de ani. Știu, par mai mare. Slujba asta îmbătrânește.
Pentru dv nu e un lucru bun. Scuze.
- Eu cred că arăți mai tânără. - Cum să nu...
Ai vreo sugestie înainte să intru?
Vorbiți repede, nu-i place vorba tărăgănată. Sau nu-i place la mine.
Nu pierdeți timpul, nu stați degeaba. Și nu uitați să clipiți.
Să clipesc?
Da, o sperie oamenii care nu clipesc.
E 15:57! Întâlnirea aia v-a mâncat două...
Gata, au ieșit. Hai!
- Mersi. - Cu plăcere. Mergeți!
Ce? Da, sunt aici.
Bună, Jules, sunt Ben, noul tău stagiar.
- Mă bucur că vezi și tu ce amuzant e. - Ar fi greu să nu văd.
Deci, Ben...
Voiam să întreb ce caută un om bun ca tine într-un loc ca ăsta.
Dar Cameron m-a pus deja la curent. Pot să fiu sinceră?
Te rog.
N-o să-ți dau prea multe de făcut. Ăsta e adevărul.
Și mi-ai fost repartizat mie ca să dau un exemplu restului echipei.
Părerea mea
e că ar fi mult mai bine să lucrezi la marketing.
Ritmul e mai lent, te obișnuiești mai ușor.
Dacă vrei să te transferi, se poate.
Dacă ai prefera așa.
O să-ți placă mai mult, crede-mă. Nu e plăcut să lucrezi cu mine.
Așa mi s-a spus, dar eu mă înțeleg cu oricine
și sunt gata să învăț despre lumea ta și să te ajut.
Deci nu vrei să te transfer?
Nu, domnule. Aoleu, scuze.
Mă scuzi.
Bine! Atunci te-ai procopsit cu mine.
Grozav, abia aștept.
Îți dau un e-mail când am o sarcină.
Sau aș putea să trec pe aici de câteva ori pe zi.
Îți scriu.
Ținuta nu e obligatorie. Suntem o companie relaxată.
Mă simt bine în costumul ăsta.
- Da, e clasic. - Măcar ies în evidență.
Nu-ți trebuie costum pentru asta.
E adevărat.
Cred că am rezolvat în mai puțin de două minute.
Aștept mesajul tău.
Bine.
Ușa deschisă sau închisă?
Nu contează. De fapt, las-o deschisă.
O să te obișnuiești cu mine.
Abia aștept.
Bună.
Salutare!
De ce ai nevoie?
Nu...
Ce faci, Ben? Te descurci?
- Perfect. - Bine.
0 MESAJE NOI
Tricoul cu anchior la spate?
- Holly la telefon. - Îi întrebi?
Ne place toată gama, Mark.
Deci poți să micșorezi. Așa.
Am o întâlnire, revin într-o oră.
- Vorbim atunci. - Și dai clic ca să cumperi.
Alo? Bună, da.
Mai rămâi?
Nu pot pleca până nu pleacă șefa.
Atunci mai ai de stat.
Ne vedem mâine-dimineață, Ben.
- O seară bună! - Și ție la fel.
NU AVEȚI MESAJE NOI
La treabă!
Mersi.
- Îl împing eu și tu dai pachetele? - Mulțumesc!
Îmi place că sunt patru favorite în loc de trei, dar aici merge fără sacou.
Bună.
Vor să știe ce au cumpărat clienții care n-au revenit,
ca să-și dea seama dacă e o problemă.
- Da, dar nu înțeleg... - Uite cum facem.
- Mergem aici... - Ben!
Uite-o! Să vezi că nici nu mă bagă...
Ce mai faci, Beck? Arăți foarte bine!
Cât poate sta o tipă supărată pe tine?
Depinde ce ai făcut.
N-am făcut nimic intenționat.
Ieșeam împreună de puțin timp. Îmi place mult de ea, e de treabă.
Dar m-am culcat din greșeală cu colega ei de cameră.
Asta nu ajută.
Nu știam că e colega ei. Am cunoscut-o în oraș!
- Bună, Nikki. - Ben...
Nu mă pricep la chestiile astea. Tu ești bătrân, ai trecut prin multe.
Adică ai multă experiență.
Cât crezi că stă supărată pe mine?
Jay, eu n-am experiență cu femeile și știu că ai încurcat-o.
Ați vorbit, ți-ai cerut scuze? I-ai spus ce mult înseamnă pentru tine?
Păi...
N-ai vorbit cu ea? I-ai scris pe Twitter?
Nu, evident. I-am trimis un miliard de mesaje.
Nu mi-a răspuns, așa că i-am dat un e-mail.
Un e-mail frumos, lung, bine gândit.
La subiect i-am pus "îmi pare rău" cu multe ă-uri.
I-am scris "îmi pare răăăău",
cu un emoticon trist, căruia îi curge o lacrimă pe obrăjor.
- Ar trebui să vorbesc cu ea, nu? - Clar.
Nu cred că ar strica.
- Ați primit cifrele pentru ieri? - Da.
Se poate și așa.
- Văd că stagiarul meu muncește. - E Domnul Popularitate!
Nu te uita la biroul ăla, e un fel de coș de gunoi. O să te enervezi.
Abia te-ai dat cu dezinfectant. Te pregătești de operație?
Pe bune? Cum s-a întâmplat așa ceva?
BEN! AM NEVOIE DE TINE!
Nu, nu se poate. E într-o ședință.
Pot să te ajut?
Jules a dat sos de soia pe sacoul YSL.
ÎI duci la studioul foto? Acolo au soluții de curățat.
- Sigur, unde e? - Pe ea.
Vor să luăm în considerare posibilitatea...
Da?
Să ne întâlnim cu câțiva directori potențiali.
Mamă...
Pe asta n-am prevăzut-o...
De ce?
N-am experiență de conducere? N-am absolvit Harvardul?
Am metode neortodoxe?
Nu așa am ajuns aici?
Pe bune?
Am nevoie de supravegherea unui adult?
Am putea să ne descurcăm mai bine?
Am atins obiectivul pentru cinci ani în nouă luni!
Exact, Jules. Nu putem ține pasul cu propriul nostru succes.
Întârzii câte o oră la ședințe. Avem și un nume pentru asta.
"Fusul orar Jules."
Și înțeleg, ziua are doar 24 de ore. Toți alergăm ca disperații.
Oamenii de la IT lucrează până la 2-3 dimineața.
La Relații Clienți sunt depășiți.
Stocurile sunt reduse. Avem probleme cu expedițiile și programarea
și din ce creștem, din aia o să fie mai complicat.
Dar nu așa e la început?
Ce?
Zi, de ce își face lumea griji?
Că treburile se mișcă prea repede și ne scapă de sub control.
Investitorii cred că un director cu experiență ți-ar ușura munca.
Atâta tot. Te-ar elibera, ca să faci ce știi mai bine.
Tu găsești ideile și îi lași pe alții să le aplice.
Cameron, omul cel nou o să vrea să facă după capul lui.
Tehnic, o să fie șeful meu.
Cum îmi pot face meseria dacă trebuie să dau raportul altcuiva,
să cer aprobare pentru toate ideile mele? Crezi că o să meargă?
Gilt Group au angajat un director. Și se descurcă.
O să iau lecții de conducere!
Mă scuzați...
Îmi cer scuze, Becky mi-a zis că ai o problemă cu sacoul.
A, da.
- Mulțumesc, Ben. - Cu plăcere.
Vicepreședintele a făcut o listă cu directori potențiali.
Uită-te pe listă.
Exploreaz-o și ia o hotărâre.
Pași mici.
Ben!
- Se întâmplă ceva? - Nu știu.
Ai stat mult.
Nu aud prea bine.
Pune-mi o vorbă bună.
Nu, tu trebuie s-o faci.
Am plecat, șefa.
Șefa...
Auzi, Ben?
Cât de veche e servieta aia?
E o Executive Ashburn din 1973. Nu se mai fac.
M-am îndrăgostit de ea.
E clasică, Lewis. Nu există alta mai bună.
O seară bună.
Pa!
'Neața.
Dumnezeule! Cineva a curățat biroul ăla!
Jur că voiam să stau peste program și să-l curăț eu.
- N-am fost eu. - Ben a venit Ia 07:00 și l-a curățat.
- Cine? - Ben, stagiarul tău.
Ben Whittaker... Cineva e foarte mulțumită!
Grozav! Mulțumesc.
E cel mai bun lucru care s-a întâmplat săptămâna asta.
Mulțumesc.
Ăsta e cadoul tău pentru o treabă bine făcută.
Eu sunt Fiona, maseuza firmei.
Bună, Fiona. Eu sunt Ben.
- E bine așa? - E grozav, mulțumesc.
Ești un pic cam încordat, Ben.
N-am stat la birou de ceva vreme, m-am dezobișnuit.
Înțeleg. Acum se spune că statul la birou e ca fumatul.
Să văd cu ce te pot ajuta.
Te-am văzut la cantină. Mă întrebam cine ești.
- Serios? - Da.
Cineva mi-a spus că ești stagiar. E frumos că faci așa ceva!
Lumea se schimbă. Am vrut să particip și eu.
Da, te înțeleg.
Mă uimește continuu ce reușesc oamenii de aici.
Îmi place să lucrez cu ei.
- Doamne... - Da. Acolo.
Exact. Acolo.
- Cum e, Ben? - E... Măiculiță!
Bine.
Jason!
Foarte bine.
Da, bine...
Poftim.
Ești cam încordat aici.
- Așa e mai bine? - Măiculiță...
- Cum e? - Aoleu...
Mă bucur că te-am cunoscut, Ben.
- Mă bucur că mai e cineva matur pe aici. - Și eu mă bucur că te-am cunoscut.
- Ne mai vedem? - Mi-ar plăcea.
Și mie.
Nu ești așa moș cum credeam!
- Adică te bărbierești în fiecare zi? - Da.
- Și duminica? - Zilnic.
Chiar dacă știi că nu te întâlnești cu niciun cunoscut?
Cum e posibil?
Sunt pe apartamenteieftine.com
și nu-mi permit niciun apartament în tot Brooklynul.
Părinții mi-au dat două săptămâni să-mi găsesc casă și nu reușesc.
Te dau afară?
Eu nu mă grăbesc, dar ei se pare că da.
Ia dă-mi telefonul.
Apartamenteieftine.com. Ai încercat pe Craigslist?
- Da. - Bine...
Atunci nu mai am idei.
Bună, Jules!
- Bună, ce faci? - Ce mai faci?
- Bine.
- Mike, nu? - Da.
- Sunt Ben, lucrez pentru Jules. - Vine imediat.
Nu vreau să te simți jenat,
dar te-am văzut pe fereastră
și mi s-a părut că bei ceva dintr-o pungă de hârtie.
Nu știu la ce te referi.
Spune-i că nu poți s-o duci azi, altfel îi spun eu.
- E totul în regulă? - Da.
Jules...
Îmi cer scuze, dar nu mă simt prea bine.
Poate n-ar trebui să conduc, nu vreau să te molipsești.
E-n regulă, ia-ți liber azi. Însănătoșire grabnică!
Mulțumesc.
Îl înlocuiesc bucuros pe Mike.
E-n regulă, Becky mă poate duce.
Vrei să-i dai și mai multe sarcini?
Nu te supăra că nu stau în față.
Gândesc mai bine în spate.
- Aș putea să stau... - Nu.
- E perfect așa. - Da.
Și tot ce auzi în mașină e confidențial.
- Da? - E de la sine înțeles.
Bună, mamă.
- Am dat de tine! - Da.
Ce mai faci?
Eu și tatăl tău centralizăm datele pentru cercetările de la spital.
- Grozav. - Te aud cum scrii un mesaj.
Așa mai merge.
Studiem femeile sub 40 de ani care dorm sub șase ore pe noapte.
Și ce ați descoperit?
E interesant, au șanse cu 38% mai mari să ia mult în greutate
comparativ cu cele care dorm șapte ore pe noapte.
Pe bune? Știi că nu dorm de doi ani.
Nu pot să schimb realitatea.
Mamă, am o întâlnire și trebuie să mă pregătesc.
Pot să te sun când ajung acasă?
Nu e musai.
Bine. Te iubesc.
Mersi.
Te-ai uitat la materialele despre Atwood?
Da, s-a descurcat foarte bine la Travelocity și Citigroup.
Am înțeles, e un candidat bun.
Așa e. Și cel mai frumos e că ne-a urmărit și îi place ce am realizat.
Dar nu e singur pe listă. Nu-ți place, trecem la altcineva.
Dar, Jules, te rog să fii deschisă.
Cică e genial și vicepreședinților le place foarte mult.
Mark Zuckerberg nu și-a adus director și ăla era adolescent.
Sună-ma după.
Bine.
Mersi, dar nu e nevoie, pot deschide singură ușa.
- Sigur. - Nu durează mai mult de o oră.
Dacă nu poți să mă aștepți, o sun pe Becky să te ia.
Și vii...
Nicio grijă, te aștept.
Cred că am uitat să mănânc.
Să-ți iau niște sushi?
Lasă, și așa bag în mine prea mult mercur.
De fapt, mi-e un pic greață. Deci...
- Ai terminat repede. - Nu suficient de repede.
Ți-am luat niște supă de la un local bun.
Mersi.
Nu era nevoie să...
- Doamne, ce bine miroase! - Mă bucur.
Veștile circulă repede.
- A fost scurtă întâlnirea. - Nu mi-a plăcut deloc.
- Serios? De ce? - M-a luat de sus, e misogin și arogant
și nu înțelege deloc activitatea noastră.
Cred că ar veni cu o abordare de management nepotrivită
și ar îndepărta clienții pe care ne-am chinuit să-i atragem.
Și cred că ne-ar înlocui cât de repede posibil.
A, și... n-a clipit deloc.
E campion la ne-clipit.
Bine...
Da.
Ne vedem mâine dimineață?
Să vii negreșit!
Îmi pare rău.
Să nu-ți pară.
Mulțumesc că m-ai ajutat azi cu Mike și mi-ai luat supă de pui.
Și pentru că ai făcut curat pe birou.
A fost grozav. Pe bune.
Cu multă plăcere.
E-n regulă, nu mușc.
Ai înființat singură compania asta, acum un an jumate.
Și acum ai 220 de angajați. Nu uita cine a făcut asta.
Cine?
Mulțumesc.
Și nu te supăra, dar încearcă să dormi puțin.
- Mami! - Bună!
- Bună. - Bună.
Micuța mea preferată! Bună, iubitule.
Bună.
A trecut și asta.
- Cum a fost azi? - Binișor.
Dar știi ceva? Maddie a zis că nu mai vrea să fie prietena mea.
Nu cred că a vorbit serios, i-ar fi prea dor de tine.
Încep să cred că Maddie e bipolară.
Face așa o dată la două zile.
Așa e.
- Cum a fost întâlnirea? Azi era? - Da, de acolo vin.
Mami, cred că o să câștig, uite!
Ce frumos!
E un concurs de torturi de plastilină.
Nu terminăm până mâine, așa că nu juriza încă.
Să nu mai spunem că al meu a avut un accident.
Cineva, nu spun cine, și-a băgat cotul în el.
- Ce? - A fost un accident!
Să știi că îmi place mult ăla roz.
E al meu. Ești mulțumită de mine?
Foarte mulțumită de tine. Extrem de mulțumită.
Tati m-a ajutat la glazură.
Bravo! Hai să facem baie.
Stai așa. Așteptam un telefon. Deci nu ți-a plăcut tipul?
Nu ne-am potrivit.
Dar mai sunt multe nume pe listă.
Da.
Eu ajung prima sus!
Ben, nu te-am văzut de mult.
Corect, amice, Ben s-a angajat!
Nu ești niciodată acasă! Ce faci...
Lasă. Sunt Patty.
FIONA FARWELL, TEHNICIAN MASEUR
Alo?
Bună, Fiona. Sunt Ben Whittaker, de la AboutTheFit.
Mă bucur că te aud.
Și eu mă bucur că te aud.
Mă bucur că ne-am întâlnit.
Te-am sunat mai repede decât credeai.
Mă bucur că m-ai sunat.
Jules!
Las-o să doarmă, tati.
Bine.
Am încercat să nu adorm.
Știu.
Îmi pare rău că am adormit acolo. Am picat din picioare.
Știu că plănuisem să discutăm ca între adulți.
Vrei să ne uităm la un film?
- Scuze, am adormit puțin. - Nu-i nimic.
Paige a învățat să spună "gigantic".
Serios?
Da, e amuzantă foc.
Se uită la mine și îmi spune:
"Ești un tătic gigantic, tati."
Doamne... Știi că nu-mi place să vorbesc ca mămicile.
Dar încep să am nevoie de timp pentru mine.
Știu.
Noapte bună.
E cineva acasă?
Nu-mi pot ține ochii deschiși, Jule.
O facem mâine, da?
Poți să-ți stingi lumina?
- Alo? - Bună, Ben, sunt Becky.
-De la biroul lui Jules. - Da, ce e?
Șoferul lui Jules nu-mi răspunde la mesaje.
Tu ai condus mașina azi și nu mi s-a plâns.
- O iei tu de dimineață? - Sigur.
- Știi unde stă? - Am dus-o ieri acasă.
- Deci îți amintești. - Da.
- Și m-ai auzit, da? - Foarte clar, șefa.
Să fii acolo la 07:45, sună la ușă și coboară. O să știe că ești tu.
Sun și cobor. Am înțeles.
A, da, să cobor.
Stai puțin, vin.
- Ai venit după Jules? - Da, scuze, aștept în mașină.
Vorbește la telefon, vrei să intri? Am făcut o cafea.
S-ar putea să dureze ceva.
- Ben Whittaker. - Încântat. Hai înăuntru.
Ai grijă, sunt piese de Lego peste tot.
Am înțeles.
Să punem niște bloggeri pe prima pagină?
Ia loc, Ben.
Paige, el e Ben. Lucrează cu mami.
- Bună. - Bună.
Mă joc "Jocul de memorie al prințeselor".
Și câștigi, se pare.
- Ești noul șofer al lui Jules? - Nu, sunt stagiarul ei.
Ce caraghios!
- Știi ce e aia stagiar? - Nu.
Tuturor li se pare caraghios.
Matt, a...
Bună dimineața.
Astea sunt toate de curățat?
Astea trei. Astea două sunt de spălat. Și nasturele ăsta...
A picat.
- Adică e desfăcut, așa că... - Bine.
- Dacă ar putea... - Bine.
Înainte să pleci, trebuie să stăm de vorbă.
Bine.
Ia uite pe cine am găsit!
- Era în coșul de rufe. - Mulțumesc.
- Matty, a venit o cutie ATF pentru mine? - Pe masă.
- Eu aștept afară... - Ben...
Vrei o stafidă?
Mulțumesc.
Bun, deci în seara asta lucrezi...
Mă asculți sau te-am pierdut?
- Ben, mă ascultă? - Te ascult, sigur.
Am comandat ceva, ca să văd cum ajunge.
Nu arată grozav.
- Bun. Deci azi? - Da.
Tu lucrezi, așa că eu și Paige luăm cina la mama.
După școală e petrecerea lui Ruby.
Și lunea viitoare?
Știi dacă putem cina cu Robbie și Annie?
Sunt așa ocupată săptămâna viitoare...
Îmi pare rău, dacă vrei să mergem, vin. Când era?
Ce Dumnezeu! Era luni.
Îmi pare rău, mă concentram la hârtia asta. Sigur, vin.
Bine.
Mulțumesc pentru cafea.
Mersi că m-ai lăsat să joc.
- Scuze. - Te aștept în mașină.
De fapt, trebuie să plec. Hai, scumpo!
Ben, o ducem pe Paige la școală, da?
- Hai! - Pupă-l pe tati!
Stai, ți-ai uitat cățelul.
Matt mi se pare un băiat grozav.
- Scuze, n-am vrut să te întrerup. - Nu-i nimic. Sunt de acord, e.
Cine? Tăticul?
Așa îi spun ceilalți copii lui Matt, pentru că
e singurul tată între multe mămici.
Am auzit despre casnicii ăștia. E o situație interesantă.
Preferă să li se spună "tați full-time".
Scuze, nu știam.
Oricum, e admirabil.
E un adevărat tată modern.
Este.
Avea o slujbă foarte bună în marketing,
dar când ATF a luat avânt, a demisionat ca să fie tătic full-time.
Ne-a salvat.
CĂTRE: CAMERON SUBIECT: BEN
"M-AȘ BUCURA DACĂ L-AI TRANSFERA PE BEN LA ALTĂ ECHIPĂ."
Am ajuns!
Le fac așa la cantină prietenilor mei
când nu se uită.
- Serios? - Bună, Jules.
Bună. Ne bucurăm că te vedem aici.
Nu știu dacă ai primit mailul nostru, dar facem o fiesta vineri
și ne-am gândit să aduci tu guacamole.
Probabil n-o să ai timp să-l faci, poți să-l cumperi.
E-n regulă.
Ia cât pentru 18 persoane.
Pot să-l fac, nicio problemă.
Grozav. Matt poate să-l aducă.
Sigur.
Pa!
Să ai o zi bună, scumpo! Distracție plăcută la Ruby!
Mami, dar știi să faci guacamole?
Da, chiar foarte bine. O să facem împreună.
Și după aia dăm o petrecere, doar noi?
Bună, Maddie, ce mai faci?
E bipolară.
Vino la mama...
- Te iubesc, fata mea. - Și eu pe tine.
Doamne...
E epuizant să te porți frumos.
Suntem în 2015.
Și tot mai criticăm mamele care lucrează? Pe bune? Încă?
Îmi pare rău, a fost o întrebare retorică. Nu e nevoie să răspunzi.
Nici nu intenționam.
"SĂ-L TRANSFER PE BEN? DE CE?"
"NU ȘTIU."
"OBSERVĂ PREA MULTE."
Ben, vreau să ne oprim la depozit. Str Greenpoint nr 480.
Sigur.
Nu, ia-o la dreapta.
Pe strada 9, Hamilton și autostradă.
Mai bine o luăm pe strada 4 spre Flatbush, e mai rapid.
Ba nu e.
Cu cel puțin 12 minute.
Pot să încerc?
Îmi cer scuze.
Nu e nevoie.
Încercați să aliniați bulinele.
Și apoi...
Bun.
Dacă puteți, trageți cutia către voi, așa, de margini.
- Bucuros de cunoștință. - Să-mi zici dacă ai nevoie de ceva.
Împăturiți-o ușor, cu ambele mâini, și închideți cutia.
Clienta trebuie să simtă că primește un cadou pe care și l-a luat chiar ea.
E deschis.
Ben!
- Intră. - Nu mă așteptam la asta.
Da, ăsta e colțișorul meu de rai.
- Vrei să-ți fac un masaj la spate? - Nu, mersi.
Azi o să muncesc până târziu.
- Deci nu mai cinăm azi. - Scuze.
Așteptam cu nerăbdare cina asta, dar sper că o putem reprograma.
Sigur că da. Vino și stai jos.
Dă-mi sacoul,
Doar o clipă. Hai, relaxează-te.
Ce zici de un masaj la picioare?
În timpul programului?
Da, asta era ideea. Îmi dai voie?
Bine.
- Deja e foarte bine. - Doar ți-am scos ciorapul.
Nimeni nu mi l-a scos așa frumos.
Relaxează-te. Închide ochii.
Lasă capul pe spate.
- Când vrei să reprogramăm? - Mâine?
Nu pot mâine. Ce zici de sâmbătă?
Bine.
Doamne, ce plăcut e!
- La ce oră să te iau? - La prânz? Imi place să ies ziua.
La prânz, perfect. E mai repede.
Cum merge treaba cu Jules?
Jules are mereu motoarele turate Ia maxim.
Nu se oprește, nu doarme, n-o văd niciodată mâncând.
Poate că e bine că sunt aici. Sper s-o pot ajuta.
Știam eu că ești de treabă.
Știam.
Încearcă să te relaxezi.
Aoleu!
Îmi pare rău! Plec, plec, nu vă opriți!
Pantoful meu... Scuze!
Deci?
Nu știu ce să zic, nu mi se pare avantajos.
Chiria pe trei luni...
- Îți place mult, nu? - Nu, e oribil.
Dar pot să mă mut săptămâna asta.
- În locul tău, aș mai căuta. - Bine.
Lewis, ce e? Nu te-am mai văzut așa în priză.
Trebuie să livrez o comandă mare în Tribeca și cred că e acasă la Jay Z.
Nu glumesc. Uite, scrie "S Carter". Am emoții!
Nu știu cine e ăla, vrei să-l impresionezi?
E un geniu, Ben.
- Dacă-ți deschide Beyonce? - Aoleu, Doamne!
Acum știu la cine te referi. Pune-ți o cămașă, cu guler.
- Guler? Sunt muzicieni hip-hop. - Îmbracă-te la patru ace.
Du-te la garderobă, ia-ți o cămașă care să-ți vină și fă-ți părul mai lins.
Bagă cămașa în pantaloni. De ce nu mai face nimeni așa?
- Era o întrebare sinceră. - Bine, bine.
Benjamin...
Am făcut progrese.
- Victorie pentru echipa de stagiari! - A fost grozav. A țipat la mine, dar...
- La mine țipă mereu. - Nu? Am comunicat!
- E un pas înainte! - Da.
- Vrei și tu? - Da.
Băieți, e posibil să mă întâlnesc cu Jay Z și Beyonce și sunt în bluziță.
- Poart-o, amice, e o îmbunătățire. - Ba nu.
Una mare.
- Nu-mi place să mănânc singură. - Nici mie.
- Nu e nevoie să te închei mereu, să știi. - Puterea obișnuinței.
Poftim. Le-am luat din frigiderul de la IT.
Bravo.
- Vrei o felie? - Sigur, mersi.
Noroc!
Am observat că ai avut o întâlnire cu un alt posibil director.
L-am văzut când a venit. Cum a mers?
A mers bine până a spus
că suntem un "site de gagici".
După aia, n-am mai auzit nimic.
Dacă vindem haine, suntem "site de gagici".
Pe bune? Nu e o afacere adevărată?
Sunt de acord cu tine. Și eu mă mir.
Serios? Ne mirăm că afaceriștii sunt misogini?
Deci...
Unde ai lucrat înainte să te pensionezi?
- Am fost vicepreședinte la Dex One. - Cărți de telefoane?
Da, supravegheam tipărirea. Înainte am fost șef pe vânzări și publicitate.
Slujbe importante!
Nu era și aici o fabrică unde se făceau cărți de telefoane?
- Nu... Pe bune? - Da.
Serios?
Aici ai lucrat?
Aproape 40 de ani.
Și vreo 20 am stat lângă fereastra aia.
Acolo era biroul meu.
Pe atunci era puțin mai sus.
Și vedeam toată fabrica din el.
Tiparnițele erau în colțul ăla. De-aia e podeaua înclinată acolo.
- Nu pot să cred... - Știu totul despre clădirea asta. Știam.
Știi platanii ăia mari din partea cealaltă a clădirii?
Da, ăia mari! Îi ador.
Îmi amintesc ziua când au fost plantați.
E ciudat că te-ai întors aici?
Mă simt ca acasă.
Spațiul e altfel... dar e acasă.
Deci ești pe Facebook?
Încerc să-l înțeleg. Abia mi-am făcut cont.
Mai bine mai târziu decât niciodată. Vrei să te ajut?
Mi-ar plăcea, dar ai lucruri mai importante de făcut.
Am nevoie de o diversiune.
- Ai o poză cu tine? - Nu, îmi trebuie?
Dacă vrei să-ți cauți colegele de liceu, da.
- Zâmbește! - Zâmbesc.
Drăguț.
Acum trebuie să ți-o trimit.
Pe profil ai niște întrebări, la care poți să răspunzi sau nu.
Convingeri religioase, politice,
oameni care te inspiră...
Jules Ostin.
Nu vreau să te flatez, dar sunt de mult în mediul de afaceri
și n-am mai întâlnit pe nimeni ca tine. Chiar inspiri oamenii.
Mi-am dat seama, în esență,
că o femeie cu un pahar de vin și un laptop are potențial de cumpărare.
Și dacă-i arăți că-i vin bine hainele...
- Vezi? La asta mă refer. - Bine.
- Ai vreun citat preferat? - Da.
"Niciodată nu greșești urmând calea dreptății."
- Cine a zis asta, tu? - Da.
Dar sunt sigur că Mark Twain a zis înainte.
Ce muzică îți place?
Păi, Sam Cooke e printre preferații mei.
Îmi plac Miles Davis, Billie Holiday...
Era grozavă, nu? Reușea să...
- Să te captiveze. - Da.
Ce cărți îți plac?
Alea de Clancy, de Ludlum...
Sunt nebun după Harry Potter.
- Și lui Matt îi plac alea. - A, Matt.
Le-a citit pe toate imediat după lansare.
Și eu la fel.
Și care e situația ta personală? Ești căsătorit?
- Burlac? - Văduv.
Îmi pare rău.
Atunci să zicem "burlac".
Da.
Știi ce-ți mai trebuie acum?
Un prieten.
Îi adaug pe ceilalți stagiari, îmi arată mâine cum.
Poți să mă adaugi pe mine.
Bine, mulțumesc.
În regulă.
Felicitări, acum faci parte din generația Facebook.
Grozav.
- Gata pentru azi? - Da, mersi.
Eu mai am o oră de muncă.
- E-n regulă? - Sigur.
A fost grozav, Jules.
Așa e.
Mi-a plăcut să stau de vorbă ca adulții, cu un adult. Mă înțelegi?
Despre viață, nu despre muncă. Nu despre...
Înțeleg.
- Am ajuns? - Da.
Am sforăit?
Nu, doar ai dormit.
Scuze.
Părinții mei cercetează somnul și toată viața m-au studiat.
Se pare că dorm zgomotos.
- E amuzant să mă cunoști, nu? - Da.
Eu nu dorm niciodată în mașină, așa că a fost uimitor.
Scuze pentru gălăgie.
Nici n-am observat.
O să mă prefac că te cred.
Iubesc casa asta...
Mi se pare o casă fericită.
Dacă ar fi într-o carte pentru copii,
te-ai simți bine când ai da pagina și ai vedea-o.
- Mă înțelegi? - Da.
Păi...
Sayonara.
N-am auzit când te-ai întors.
Știi...
Mă gândeam...
Că avem nevoie să stăm puțin împreună. Treji.
Da, și de asta.
Bună dimineața!
Bună dimineața, eu sunt Doris. Voi fi șoferul tău azi.
Gata, ești pregătită? Ți-ai pus centura?
- Ce s-a întâmplat cu Ben? - Cică a fost transferat.
Pe unde s-o luăm ca să ajungem la birou?
Aoleu!
- Ce... - Cucoană!
Unde te grăbești așa, dementule?
Încotro, drăguță? Că m-am întors.
- Doris. Doris! - Ce?
Tu mi-ai spus să-l transfer.
Acum două zile! De ce nu m-ai mai întrebat?
Ba era ieri.
Unde e? Știi cumva?
Mulțumesc.
Probabil crezi că m-am tâmpit.
N-aș spune așa, dar m-am mirat când m-au sunat.
Jules, îmi cer scuze dacă te-am deranjat cu ceva.
Nu, te rog, nu-ți cere scuze. N-ai greșit cu nimic.
Am multe pe cap și țin mult la intimitatea mea.
La început am crezut că n-o să fie bine, dar m-am înșelat.
- Dă-mi și mie una. - Nu, nu, nu.
Jules, nu e nevoie de explicații.
Ba da, e nevoie, pentru că de obicei nu sunt așa.
Adevărul e...
Ai ceva care mă calmează, care mă echilibrează.
Și-mi prinde bine, evident.
Sper să-mi accepți scuzele și să lucrezi din nou pentru mine.
Dacă vrei...
Nu spun doar pentru că am greșit azi-dimineață,
dar mă gândeam să te aduc în zona mea, lângă Becky.
Știu că poți să faci mai multe. Dacă vrei.
Nici nu știi ce mult regret că m-am grăbit și te-am...
Vin înapoi, m-aș bucura să vin înapoi.
Excelent.
- Te duc înapoi la birou? - Da, mersi.
- Mi le dai mie? - Nu, mersi.
De fapt, conduci tu?
- Eu nu prea am carnet. - Sigur.
Nu încap două birouri aici, Ben!
Promit că nu te încurc.
Imposibil, pentru că acum n-am loc...
- Bună. - Bună.
E bine, nu? Imi place cum ne-am aranjat.
Becky, lasă-l pe Ben să te ajute. Și pune-l în cc la toate e-mailurile mele.
- Am primit cifrele pentru ieri? - Da.
Le-am văzut aici...
- Poftim. - Mersi.
Vreau să văd tiparele de cumpărare ale clienților. Arată-i-le și Iui Ben.
- De fapt, întâi arată-i-le lui. - Bine.
Becky, e bine să ai un ajutor. Zi-mi când vine Cameron.
Hei...
Becky?
Sunt aici de luni de zile
și niciodată nu mi-a cerut părerea pentru ceva!
Te înțeleg, e frustrant.
Pe bune că e! Am terminat Penn, am licență în economie!
Dar nu sunt în stare să fac nimic ca lumea.
Tu ai cu 50 de ani mai mult și ești surd!
Eu cred că faci multe lucruri ca lumea.
Faci foarte multe.
Știu. Eu știu.
Dar ea nu.
Îmi dau sufletul pentru ea 14 ore pe zi și nici nu observă.
Doamne...
Urăsc fetele care plâng la birou!
Ce zici să mă lași să te ajut? Așa, ca experiment.
O să scapi de stres, de grămada asta de griji.
Și poate pleci și tu la o oră mai normală. Să te vezi cu prietenii, să te distrezi...
Mă ofer să te ajut în privința asta.
Mi-ar plăcea.
Dar nu vreau să creadă că nu-mi pot face treaba
și am nevoie de un stagiar să mă ajute.
N-o să-ți placă treaba asta,
dar am auzit că femeile care dorm sub șapte ore pe noapte
iau în greutate cu 38% mai mult
decât cele care dorm mai mult de șapte ore.
Ce? Eu plec la 11:00 și mă întorc la 07:00!
Dorm cinci ore pe noapte și acum o să mă și îngraș?
Hai să ne uităm împreună pe astea, să rezolvăm problemele. Hai!
Bun... Foarte frumos, St Louis!
- Sacoul de piele întoarsă în DC... - Ce bine se vinde puloverul!
Foarte bine, Miami, mersi!
Fata din Chicago vrea aceleași cizme ca aia din Houston.
Să vedem dacă le ia.
ȘTERS DIN COȘ
Nici ea nu le cumpără!
Ia vezi care e costul de livrare pentru ele.
- Cioc-cioc! - Bună!
M-am uitat la tiparele de cumpărare.
- Să revin? - Nu, intră! Ai fost rapid.
Am rugat-o pe Becky să mă ajute.
Se pare că publicitatea cea mai scumpă
îți aduce clienții care cheltuiesc cel mai puțin.
Și canalele în care investești mai puțin
sunt foarte importante pentru segmentele care acum nu par valoroase,
dar au cel mai mare potențial de cumpărare.
Asta mi-am dat seama până acum.
Ben, poți să găsești o soluție? Un plan mai bun?
- Dacă ai timp? - Mi-ar plăcea.
A fost om de afaceri 40 de ani!
Se vede!
Becky m-a ajutat mult. Știi că e licențiată în economie la Penn?
Știu. Adică uitasem, dar știu.
O s-o laud.
Ar fi frumos.
Bună! Cum e aici, la clasa I?
Ocupat. Văd că ai găsit apartament.
Nu. Au trecut cele două săptămâni și mă mut la vărul meu.
- Excelent. - În Philadelphia.
- Davis... - Ce?
Ajung acolo la 11:00 și plec la 05:00. Mă descurc!
Mă simt de parcă aș fi zâna bună pe aici.
De ce?
Pentru că o să-ți salvez pielea. Te țin la mine câteva săptămâni.
Mulțumesc, Ben! Mersi, mersi, mersi!
Ușurel, prietene...
Îmi place că ai perne decorative.
Am fost însurat multă vreme.
Ăsta e dressingul tău?
Ce bărbat de lume!
Ce-i în sertare?
Chiloți, tricouri, batiste de buzunar...
Care e treaba cu batistele? Pe aia n-o înțeleg deloc.
Sunt esențiale. E groaznic că generația ta nu înțelege.
Motivul pentru care porți batistă e ca s-o oferi.
Întreabă-l pe Jason.
Femeile plâng, Davis. Batista e pentru ele.
E unul din ultimele vestigii ale cavalerismului.
- Deci nu e... - Știu că vrei să stăm la vorbă.
Dar eu trebuie să dorm, sunt rupt.
Noapte bună, Ben.
Mulțumesc din nou.
Mă scoli de dimineață sau îți cer prea mult? Părinții mei...
- Îmi ceri prea mult. - Am înțeles. Imi pun alarmă pe telefon.
Sper s-o aud, dorm foarte adânc...
Fir-ar să fie... Bine, te scol eu.
Mersi! Te iubesc! Fără glumă.
Și eu pe tine. Acum du-te la culcare.
Mai luați niște fructe.
Ben, îmi mai pui sirop, te rog?
Sigur.
Poftim.
- Bravo! - Mersi.
Ia ascultați! Un director foarte important pe nume Townsend,
pe care nu credeam că-l interesăm, pentru că suntem o firmă mică...
-Da? - Da?
Parcă suntem nevestele tale.
- Am aflat că e foarte interesat. - Grozav!
Da. Poate.
Toată lumea se bucură, dar știi că eu sunt cam sceptică.
Ideea e că trebuie să mă văd cu el la San Francisco. Nu poate veni aici.
- Când te duci? - Nu poate decât joi.
Vrei să vii? Poate stăm peste weekend.
Sună grozav!
Nu pot joi.
Paige e responsabilă cu gustările la școală și trebuie să fiu cu ea.
- E cam important. - Da.
- E foarte important. - Știu, scumpo, uitasem.
- Poate Ben să meargă cu tine. - Da, e o idee bună.
Ben are viața lui!
Nu chiar. Viața mea nu mă duce la San Francisco.
Dacă vrei să-ți țin companie, merg.
- Serios? - Serios.
- la ghici, Ben! - Da?
Azi, tati o să fie Ariel. E rândul lui.
- Asta e bine, nu? - Foarte bine.
Credeți că e important să găsiți director?
Noi aici negociem cine să fie Ariel când ne jucăm de-a Mica Sirenă.
Și până acum n-a fost niciodată rândul meu. Sunt emoționat!
O să ma pieptăn cu furculița,
să mă joc cu multe chestiuțe...
Tati!
Jules la telefon.
Cât durează până îl reparăm? Dacă nu poți mări, nu cumperi.
Deja ne-au scăzut vânzările cu 23%.
- Aoleu... - Bine.
Sunt acolo în... două minute.
Ne ocupăm.
Ben, ai datele despre Cumpărături în Tandem?
- Da. - Mersi.
- Aici Jules. - Ce e?
Bună, mamă. Am descoperit că zoom-ul,
butonul pe care apeși ca să mărești o poză, nu ne merge.
Nu mi se pare mare lucru.
Să știi că este.
Lumea îl folosește ca să vadă mai de aproape ce...
Toată lumea face zoom.
Nu știu, nu intru prea des pe site-ul tău.
"MATT, DE CE E MAMA AȘA O NEMERNICĂ?"
- Bați și îți sună telefonul. - E depozitul.
- Scuze, mamă, te sun eu? - Nu e nevoie.
- Bine, te iubesc. - Mda.
Cine răspunde cu "mda" la "te iubesc"?
"E VARZĂ RĂU. CUM DE AM IEȘIT EU AȘA NORMALĂ"
- Bună, Alonzo. - Bună, Jules.
Vești proaste.
Ce? Bine, zi-mi.
Ne-a verificat Sanepidul și au găsit o ploșniță. Una singură.
- Nu... - Ba da, din nefericire.
Ieri am expediat 4.800 de cutii.
Trebuie să le rechemăm, să închidem depozitul,
să facem dezinsecția și apoi putem expedia din nou.
Un coșmar.
- Am ajuns. - Stai să termin e-mailul.
"CUM AM IEȘIT EU CVASI-NORMALĂ?"
MATT ACASĂ MAMA ACASĂ
TRIMITE
Nu!
Nu...
MESAJE TRIMISE
"E O TERORISTĂ"
CĂTRE: MAMA DE la: JULES
Mulțumesc că ați venit.
Știu că zoom-ul e stricat și nu vreau să vă țin, dar am nevoie de o favoare.
Am trimis un e-mail cui nu trebuia și acum e la muncă.
Știu că nu-și verifică mesajele până nu ajunge acasă, la 17:30.
Până atunci trebuie să-l ștergem.
Dacă persoana vede e-mailul, o să fie groaznic.
Și pe deasupra suferă puțin cu inima.
Cred că n-o s-o ajute e-mailul ăsta.
Deci contez pe amabilitatea și geniul vostru
ca să-mi salvați pielea.
Jules, e imposibil să spargem serverul.
- Și nu-i știi parola? - Habar n-am care e.
Jules, cred că avem o singură soluție.
Care? Spune-mi, că mor!
Eu și băieții intrăm în casa mamei tale și îi furăm computerul.
Îi spargeți casa și îi furați computerul? Vorbești serios?
Genial!
În 300 de metri, ajungeți la destinație.
Fata de la GPS nu știe că e complice la o infracțiune.
Femeia e bolnavă de inimă! E o faptă bună.
Nu credeam că o să mă împingi la rele, Whittaker.
Stați liniștiți, o să fie floare la ureche.
Cheia e sub un ghiveci, intrăm și ștergem. Și ne facem nevăzuți.
- N-are alarmă, nu? - Nu, n-are.
Dacă are parolă la e-mail?
Atunci luăm computerul. Jules a zis că-i cumpără altul.
În 100 de metri ajungeți la destinație.
E ca un film cu Ocean.
Ben e moșul cu ochelari mari.
Îl cheamă Elliot Gould.
- Jason, tu ești Clooney. - Mersi.
Eu sunt Matt Damon, sunt un outsider.
Și eu?
Ești fratele lui Ben Affleck.
De ce nu sunt Brad Pitt?
Cred că e evident de ce.
Bun. Clooney, treci la volan.
Ține motorul pornit și fii cu ochii-n patru.
Damon și fratele lui Affleck, veniți cu mine.
Hai!
Nu uitați, cheia e sub ghiveci.
Nu!
Până acum, bun plan. Doamne!
Lewis, sun-o pe Becky.
Fără cod, alarma se declanșează în 60 de secunde.
Becky, dă-mi-o pe Jules.
M-a pus să aștept! Ce naiba are?
Nu e bine deloc! Ce facem, Ben?
Nu mai mânca și caută computerul! Acum! Nu!
Separat!
Ben, ești acolo?
Dă-mi-o pe Jules, e o urgență!
- E într-o ședință. - Întrerupe-o!
- Ce e, Ben? - Jules, mama ta are alarmă.
- Ba n-are. - Ba are, în bucătărie.
- O să se declanșeze, care e codul? - Nu știu.
Ben, ascultă-mă, o cunosc pe mama.
E o alarmă pe care a cumpărat-o de la teleshopping. Nu e adevărată.
- E pusă doar să sperie hoții. - Cică e falsă, doar să sperie hoții.
Păi, e foarte eficientă.
Ai mei n-ar plăti o alarmă, sunt cei mai zgârciți oameni din America.
În fine, încă nu sună, mai bipăie.
Pentru că e falsă, crede-mă. Ați găsit computerul?
Nu e aici.
Lewis, du-te acolo. Davis, tu acolo.
- L-am găsit! - L-am luat!
Ce?
Am găsit două, al ei e alb sau argintiu?
Alb sau argintiu? Alb sau argintiu...
Computerul mamei tale? E alb. L-am reparat odată, sunt sigură.
- Ăla alb! - Alb.
Dumnezeule!
Știam eu că nu există alarme false!
O să fim arestați! Știam eu!
Gata, s-a terminat! Amprentele noastre sunt peste tot!
Ben, vezi e-mailul?
Încă nu.
- Mai repede! - Dă-mi voie.
L-am găsit!
"De ce e mama așa o nemernică?"
Subiect: "E o teroristă."
Da! Șterge-l!
Gata.
Definitiv!
ȘTERGEȚI DEFINITIV OBIECTELE
Gata.
- Davis, unde era? - Sub pat, pe dreapta.
- Care dreaptă? - Cum te uiți spre pat!
Viața mea s-a terminat! O să intru la pârnaie nevinovat!
Davis, adună-te! Nu auzi ce departe sunt?
Mai avem 30 de secunde până ajung.
Cum le explic alor mei? Aoleu, iar sunt sâsâit!
20 de secunde.
Fugiți!
Ce face?
Deschide ușa!
Deschide naibii ușa!
Bine, bine!
Stați! Eu n-am urcat! Gata, am urcat.
- Noroc! - Noroc!
Ești sărit de pe fix! Știi, nu-i așa?
Nu, sunt sigur că tensiunea mi-a luat-o razna.
Dar a meritat. Ne-am distrat!
Băieți, nu știu cum să vă mulțumesc pentru ajutor.
Ați fost foarte curajoși și loiali și vă rămân veșnic îndatorată.
- Nu ne rămâi. - Cu multă plăcere.
A fost nevoie de o echipă, dar s-a rezolvat.
Bine... Eu mai iau unul. Mai vrea cineva?
- Mi-ar plăcea. - Da.
- Dar îmi dați doar jumătate? -Iau eu jumătatea lui.
Luăm cu toții duble!
E-n regulă, țin la băutură.
Cum ziceați că vă cheamă? Nu vreau să uit.
Eu sunt Jason, lucrez pentru tine de un an.
Ți-am adus chestii acasă.
M-am întâlnit cu Matt. I-am legat șireturile fiicei tale.
Te știu, dar nu țin minte numele.
Nu-i nimic. Jason.
Tu ești nou, nu?
Da, sunt Davis, am venit în aceeași zi cu Ben.
Suntem prieteni buni, e mentorul meu.
EI mi-a dat cravata asta. A fost a lui. E vintage.
- "Vintage"... - Îmi plac bărbații cu cravată.
- Și tu ești Lewis. - Da.
Am auzit la telefon. Ești calm în situații de criză.
A fost primul meu jaf. Am încercat să fiu calm, mersi că ai observat.
Salud.
Băieți, ce să vă spun...
Scuze, n-am vrut să vă spun "băieți".
Nimeni nu le mai spune bărbaților "bărbați". Așa-i?
Femeile au trecut de la "fete" la "femei" și bărbații, la "băieți".
- E o problemă. Înțelegeți ce zic? - Da!
Mai iau unul.
Ești sigură?
Da.
Uite care e teoria mea.
Am crescut în era cu "ia-ți fiica la muncă".
Ni s-a spus că putem fi orice și putem face orice.
Și cred că băieții au fost... nu neglijați,
dar n-au fost așa sprijiniți.
Noi am fost generația "fetelor care pot".
Am avut-o pe Oprah.
Și uneori mă întreb care e locul bărbaților.
Încă nu și-au dat nici ei seama.
Se îmbracă băiețește, joacă jocuri video...
Se pricep foarte bine, deci...
Aoleu...
Cum au trecut bărbații într-o generație
de la Jack Nicholson și Harrison Ford la...
Să-l luăm drept exemplu pe Ben.
E o specie pe cale de dispariție.
Învățați de la el, băieți, asta înseamnă să fii grozav.
Mersi, asule. Nu mai bei, așa-i?
Mi-a zis "asule". E super tare, nu?
- Da. - Foarte.
M-am amețit un pic.
Scuze pentru tiradă.
Eu am plecat.
Dar vă rămân veșnic îndatorată, domnilor.
Un alt cuvânt care nu se mai folosește.
- Să-l aducem înapoi, da? - Da.
Ben, mă duc acasă cu Uber.
Mersi din nou.
Bine...
Îmi cer scuze...
Nicio grijă.
Acum sunt bine.
E-n regulă.
N-am mai făcut asta din facultate.
Mersi.
Fir-ar...
Îmi pare rău că a trebuit să vezi așa ceva.
Foarte umilitor.
- Nu-i nimic. Te simți mai bine? - Da.
Da, uitasem că trebuie să mănânci ca să ții la băutură.
Acum mă simt bine.
Mulțumesc.
Plec imediat.
Doar mă străduiesc să-ți fac ziua cât mai proastă.
Nu-i nimic. Ai avut o zi grea.
Cum reușești să spui mereu ce trebuie,
să faci mereu ce trebuie și să fii mereu cum trebuie?
E uimitor.
- Du-te să te odihnești. - Mă duc.
Mersi pentru tot.
Și...
Sayonara.
Absolut.
Mulțumesc că ai venit! Majoritatea femeilor ar fi reprogramat.
- Nicio grijă, înțeleg. - S-a întâmplat pe neașteptate.
CASA MORTUARĂ FAIRHILL
- Mulțumim. - Cu plăcere.
- Bună. - Bună, stați jos.
Intră tu întâi.
Benji, ai venit cu prietena la înmormântare... Incredibil!
Aveam întâlnire, ne-a luat prin surprindere.
Bună, eu sunt Miles.
Bună. Fiona. Condoleanțe!
Mulțumesc, draga mea.
Măiculiță!
N-am mai fost la nicio shiva.
A fost grozav. Nu cred că am mâncat niciodată atât.
Și nu știu cum de am plecat cu fursecuri.
Toată lumea te-a plăcut.
Masajul ăla pentru văduvă a fost o mișcare bună.
Avea nevoie de el.
E o idee bună ca prima întâlnire să fie mereu la o înmormântare.
Sparge gheața, nu crezi?
Știu, glumești, dar cui îi place stresul cinelor în oraș?
Și discuția "de ce nu ești căsătorit/ă".
La vârsta noastră, nici nu știm ce să spunem întâi.
Eu pot să spun în zece secunde.
- Ești gata? - Da.
Văduv, un fiu, doi nepoți.
Toată viața am făcut cărți de telefon, care acum sunt inutile.
În prezent sunt stagiar și mă distrez grozav.
Și cea mai bună veste:
îmi place o fată pe care am cunoscut-o la birou.
Îmi pare rău că ți-ai pierdut soția.
Bun.
Divorțată, am trei fete frumoase,
urmează să mi se nască un nepot, un băiețel.
Am fost bolnavă acum câțiva ani, dar nu mai sunt.
Sunt tehnician maseur la firmă.
Îmi place ce fac.
Și în sfârșit am cunoscut un bărbat cu care vreau să-mi petrec timpul.
Norocul meu!
- 'Neața. - Nu arăți prea bine.
Da, știu.
Dar arăt mai bine decât mă simt.
- I-ai văzut ieri pe Yankees? - In formă.
Frate...
Trebuie să bagi ceva în burtică.
Scumpo!
Te rog, ia o guriță înainte să pleci la școală!
De ce plângi, micuțo?
I-am zis că o duce bona la petrecerea lui Maddie, pentru că Matt e bolnav.
Dar nu vreau să merg cu bona!
Ben?
Mă duci tu?
Te rog?
Scumpo, îmi pare rău, Ben are treabă azi.
Lasă, Jules, durează o oră. O duc eu.
Nu-mi vine să cred că discutăm asta.
Merg unde trebuie, ai încredere în mine.
Dar parcul cu petrecerea e...
Scuze, Ben.
- Ăsta e parcul. - Parcă ești clona maică-tii.
Pare o petrecere frumoasă!
Așa e.
- Care e Maddie? - Aia în roz.
Aia în roz...
Du-te să stai cu celelalte mămici, da?
- Vrei să-i dai cadoul lui Maddie? - Da.
Bine.
Distracție plăcută!
Celelalte mămici...
- Freprino sau așa ceva. - Da, nu-i știu.
- Bună, sunt Ben. - Bună. Jane.
- Jane. - Și Emily.
Bună, Emily. Azi îi ajut pe Matt și Jules.
- Ești tatăl lui Matt? - Nu.
Lucrez pentru Jules.
- E ceva în neregulă? - Am auzit că e cam dură.
Dură? Jules? Sigur că da, e dură.
Cred că așa a reușit să aibă atâta succes. Probabil sunteți mândre de ea.
Una de-a voastră care dărâmă barierele tehnologiei zi de zi...
Bravo ei, nu?
Da, sigur.
Ce e, micuțo?
Nu mă simt bine.
Nu? Vrei să stai în brațe la mine?
Dacă e bolnavă, n-ar trebui să stea aici.
Văd că publicul e pretențios, o ștergem?
- Adică plecăm? - Mă tem că da.
Văd cu ochișorul meu ceva albastru.
- Mașina de alături? - Nu.
Lesa câinelui ăluia?
Nu.
- Cerul? - Da! Te-ai prins o dată.
- E rândul tău, Ben. - Bine.
Am una bună...
Văd cu ochișorul meu ceva verde.
- Copacul ăla? - Nu.
E ușa aia?
Da, ușa e verde.
Da, Ben? Era ușa aia?
Da, draga mea. Bravo!
CUM MERGE? MULȚUMESC!
FOARTE BINE.
Mersi mult, Ben.
Vino în bucătărie.
Îți dau ceva înainte să pleci? O cafea sau ceva de mâncare?
Nu, mersi.
Cum a fost? A fost cuminte?
A fost perfectă.
Nu se simțea bine la petrecere și am plecat mai repede.
A adormit în mașină și am lăsat-o să doarmă.
Frumos din partea ta, mulțumesc.
Mă scuzi.
Mi se pare că te simți mai bine.
Da, aveam nevoie de puțină odihnă.
Poate nici n-a fost grav, ce să zic.
Ben, voiam să te întreb ceva...
Ce zici despre chestia cu directorul?
Tu ești mai implicat decât mine.
Știu că Jules încearcă să împace pe toată lumea.
Investitorii.
Compania.
Pe tine.
Are multe pe cap, tensiunea e foarte mare.
Greșesc dacă vreau să se întâmple?
Vreau ce vrea și ea, dar știi cum e aici.
Nu stăm suficient cu ea și poate așa s-ar rezolva.
Directorul o să repare ce se întâmplă aici?
Orice ar hotărî, să fie bine pentru ea, vreau să fie fericită.
Sigur.
Merită.
Așa e, merită.
- Bună, Amy. - Bună, Ben.
Benjamin, ce zici? Am găsit-o pe eBay.
- Ai dreptate, e clasică! - E grozavă, puștiule.
La mulți ani!
Cum a mers?
Ai o puștoaică pe cinste, Jules. E adorabilă.
Îți mulțumesc pentru ajutor.
Te bucuri că mergem mâine la San Francisco?
- Te simți bine? - Da.
- Sper că nu te-ai molipsit de la Matt. - Nu.
- Ești sigur? - Absolut sigur.
- Ce e aia? - Pentru tensiune. O iau zilnic.
- Sigur te simți bine? - Da.
Nu mi se pare. Ești cam roșu la față.
Du-te la Fiona, maseuza, și relaxează-te puțin.
Ce faceți? Ben, te simți bine?
Pari un pic defect.
Becky, ți se pare că arată bine?
Mersi, dar sunt bine.
Am multă treabă. Totul e în regulă.
- Nu e cam îmbujorat? - Ați innebunit cu toții. Sunt bine.
La treabă, copii, avem multă!
Bine.
Ben, dacă simți că-ți dau prea multe de făcut,
să știi că nu e musai să vii la San Francisco.
Jules, oamenii de vârsta mea mai obosesc. Atâta tot.
Ești obosit? De-aia nu m-ai privit în ochi de când ai venit?
Ba te privesc.
Jules!
- Cameron la telefon. - Bine.
Dacă nu te simți bine în seara asta sau mai încolo...
Să știi că pot să merg singură, sunt mare.
Pe bune, Ben, ce e?
Eu sunt un bărbat sensibil.
Lumea nu crede, nu arăt a bărbat sensibil, dar sunt.
Sub masculinitatea asta pe care o admiri așa mult,
sunt un sentimental.
Știu.
Bine.
Asta e tot?
De-aia te porți așa ciudat de ieri? Pentru că ești sensibil?
Jules...
Ben...
Jules, ce facem? Avem o zi liberă.
Zburăm la clasa întâi. Hai să ne simțim bine!
Da, asta pot face.
Doamnelor și domnilor, începem coborârea.
Vă rog să îndreptați spătarele scaunelor, să strângeți măsuțele
și să vă așezați bagajele de mână sub scaunul din față.
- Te simți bine? - Da.
Mă gândeam că mâine mă întâlnesc cu viitorul meu șef.
Dar multă lume are șefi, nu? Majoritatea oamenilor au.
Jules, e simplu. Dacă Townsend ți se pare potrivit
și e potrivit pentru companie, ia-l. Dacă nu...
Exact. Doar faptul că am venit până aici...
- Corect. Nu înseamnă nimic. - Așa e.
Crezi că pot să iau un Xanax dacă am băut vin acum o oră?
Eu aș mai aștepta vreo două ore.
Așa fac eu înainte să aterizez. Gata.
- Jules, ai auzit? - Da, am auzit. M-am trezit.
Ești bine?
Alarma nu e de bine. E un semn rău legat de tipul ăsta.
Sunt sigur că nu e. Deci n-ai luat Xanaxul ăla?
Mi-ai zis să aștept!
Îți iei halatul de acasă?
Da.
Doamnelor și domnilor, s-a declanșat un detector de fum,
dar problema a fost rezolvată și vă cerem scuze.
Da... O sută de oameni și două lifturi. E un semn, cu siguranță.
Mersi că m-ai condus înapoi.
Vrei să-mi vezi camera?
E drăguță.
Adică vrei să intri puțin?
Am ceainic. Am putea să bem un ceai...
Am niște emoții groaznice pentru mâine.
Poți să te întinzi.
Știu că ești obosit. Eu stau pe scaun.
Poftim.
Parcă stăteai pe scaun.
Te rog, lasă-mă să stau aici. Și eu sunt obosită.
Nu e musai să vorbim de muncă.
Bine. Despre ce să vorbim?
Despre căsnicie?
Îmi povestești despre soția ta?
Era de ispravă, nu-i așa?
Era.
O chema Molly.
Era directoare de școală generală.
Copiii o iubeau.
Perfect... Ați fost căsătoriți mult timp?
Nu suficient de mult.
Patruzeci și doi de ani.
Mamă! Și cum e?
Știi când spun oamenii că vor să îmbătrânească împreună?
Noi am îmbătrânit împreună.
Ne-am cunoscut la 20 de ani. In fine, eu aveam 20, ea avea 19.
Și cel mai frumos e că nu s-a schimbat niciodată.
Și asta e greu.
Privea viața ca pe ceva ușor.
Întotdeauna.
Chiar și când nu era ușoară.
Ce-o invidiez...
Ți-e foame?
Avem jeleuri, fursecuri cu ciocolată și chipsuri Pringles.
Da, le iau pe toate.
Știi că sunt vreo 15 $ bucata?
Benjamin, sunt patroana unei mari companii. Hai să ne facem de cap.
Bine.
Deci...
Da, deci...
Să-ți spun ceva ciudat.
Matt mă înșală.
Stai puțin. Știai?
Ce vrei să spui?
Stai așa, știai?
I-am văzut împreună.
Dumnezeule... Când?
Ieri.
Îmi pare rău, l-am văzut din întâmplare, dar l-am văzut.
Ieri.
Deci nu s-a terminat.
De când știi?
Cam de 18 zile.
E o mămică de la școală de la Paige.
Tot nu-mi vine să cred.
Eram în bucătărie, făceam sendvișuri și telefonul lui era acolo.
El era sus cu Paige și a primit niște mesaje.
Nu știu de ce, dar le-am citit.
Și nu erau de bine.
- El știe că știi? - Nu.
Nu sunt pregătită să mă confrunt cu problema asta.
Aș vrea să sufăr mai puțin, dacă se poate.
Dar e o poveste clasică, nu?
Soția are succes, soțul se simte emasculat și o la razna.
Iubita îl face să se simtă mai bărbat, probabil.
Uneori nu sunt sigură că eu știu cum să fac așa ceva.
Stai așa, doar nu te autoînvinovățești?
Nu, nu! El greșește, înțeleg.
Nu vreau o relație "aproape monogamă".
Doar am puțină răbdare,
în speranța că doar a luat o decizie greșită și nu e îndrăgostit.
Și după ce-i trece, o să ne fie bine din nou.
Tu ce părere ai?
E clar că nu crezi că se poate.
- Ar fi ceva neobișnuit. - Înțeleg.
Înțeleg că nu toată lumea ar putea,
dar noi nu suntem toată lumea.
Eu cred în căsnicia noastră, cred că mă mai iubește.
Și am trecut prin atâtea, încât...
Aș vrea să nu ți se mai citească tot pe față.
Unele cupluri rezistă în situații de-astea. Am căutat.
"Cum să-ți menții relația după o aventură."
Multe cupluri rămân împreună.
Oricum, merită să încercăm să trecem peste asta
concentrându-ne asupra noastră și nu a aventurii.
Nu vreau să-mi pierd speranța în el.
Îl cunosc și știu că poate mai mult.
Dar sunt și eu om
și sunt supărată foc pe el!
Viața noastră s-a mișcat așa repede, că aproape mă așteptam la așa ceva.
EI era cel care avea succes la început.
Nu știam.
Da, avea perspective strălucite. Și a renunțat ca să mă ajute.
A fost minunat.
A fost ideea lui.
Cred că nici n-aș lua în considerare ideea cu directorul
dacă nu m-aș gândi că un ajutor mi-ar permite să-mi pun ordine în viață.
Ajunge! Nu vreau să fiu eu ăla feminist,
dar ar trebui să poți avea o carieră și să fii tu
fără să accepți aventura soțului tău drept compensație.
Așa e.
Vorbesc serios.
Și eu. Dar așa e viața, prietene.
Nu e așa întotdeauna.
- Eu nu știu dacă aș fi așa iertător. - Nu-s iertătoare.
Dar aș putea fi iertătoare.
Să nu crezi că nu simt ce se întâmplă cu noi. E dureros.
Și când mă gândesc la Paige...
Nu te gândi.
Iar dacă am divorța, el s-ar recăsători.
Poate nu cu asta, dar s-ar recăsători.
Și amândoi știm că nu e ușor de trăit cu mine.
Așa că aș putea rămâne singură toată viața, adică...
Iartă-ma, dar mă frământă mult chestia asta.
Ce?
Că nu vreau să fiu îngropată singură.
Paige o să fie cu soțul ei și Matt cu noua lui familie
și eu, alături de străini.
O să mă îngroape în sectorul de burlaci străini al cimitirului.
Nu că ar fi un motiv să rămânem împreună.
Dar e un efect secundar înspăimântător.
Hai să te scap de grija asta.
Te primesc lângă mine și Molly. Am spațiu destul, da?
Mulțumesc foarte mult, e...
Și când mă gândesc că nu voiam să te angajez...
Singura dată când n-am batistă...
Vrei...
...să ne uităm la televizor?
Câteva minute?
Da, sigur.
Chiar dacă fuziunea...
La aeroport, vă rog.
Deci, ne-a plăcut de el?
A vorbit foarte frumos.
A zis că nimeni nu cunoaște AboutTheFit ca mine.
Că nu vrea să înlăture sufletul companiei.
A zis că nu și-a făcut niciun plan, vrea să vadă ce ni se potrivește și ce nu.
A fost politicos și respectuos și e foarte inteligent.
Și l-am angajat.
- Serios? - Da.
Pe loc?
Mi-a zis să mă gândesc, că vorbim mâine,
dar eu i-am spus că postul e al lui.
Și ne-am strâns mâna.
Știi că, dacă nu suntem de acord, părerea lui primează?
Sigur că da. El e directorul.
Da...
- Bună. - Bună!
- Miroși a mentă. - Am făcut ceai de mentă.
Deci...
Da? Nu?
Am făcut-o. Mi-a plăcut foarte mult de el.
Și i-am oferit postul.
- Serios? - Da.
- Și nu ești supărată? - Nu sunt.
Cred că o să ne prindă bine.
Avem niște tărie ca lumea, votcă sau așa ceva?
Da...
"O să ne prindă bine" se referea
la AboutTheFit
sau la noi?
La noi.
M-am gândit că, dacă las pe altcineva șef la birou,
ne-am putea întoarce unde eram acum 18 luni.
Știu ce se spune de ciorba reîncălzită, dar putem încerca, nu?
Bună!
Bună. Tu stai aici?
Da, Ben mă găzduiește până-mi găsesc apartament.
Să-i spun că ai venit?
E-n regulă, sun la ușă.
Bine.
- Fiona? - Jules, intră!
Tocmai plecam la muncă.
Ben e aici.
Vă las să stați de vorbă.
Pa!
Bună.
Tu și Fiona... Ca să vezi!
E o fată minunată.
M-a surprins ieri-seară, mi-a adus ceva de mâncare.
E o relație nouă-nouță.
Felicitări! Îmi place mult de ea.
Da.
Azi-dimineață m-am trezit devreme, pe la 04:00.
Matt și Paige au plecat în excursie și m-am gândit să te vizitez. E-n regulă?
Da.
Voiam să-ți spun
că m-am mai gândit.
Încă nu l-am sunat pe Townsend,
dar tot cred că e o idee bună.
În fine...
Eu n-am dormit prea bine.
Te-ai frământat?
Mai știi când te-am dus la depozit?
Și mi-ai dat indicații greșite?
Da, îmi amintesc.
În fine, am stat la ușă
și te-am urmărit cum le arătai angajaților cum să împacheteze.
Atunci am știut de ce are ATF atâta succes.
Nimeni nu va fi la fel de devotat companiei tale, Jules.
E simplu.
AboutTheFit are nevoie de tine și, nu te supăra, tu ai nevoie de ea.
Poți aduce pe cineva cu mai multă experiență, dar nu va ști ce știi tu.
Eu n-am avut așa ceva în viața mea.
Nu multă lume are.
Ceva ca firma asta mare și interesantă pe care ai creat-o tu.
E un vis, nu-i așa?
Și o să renunți la el ca să nu mai calce strâmb soțul tău?
Nu înțeleg logica.
Ar trebui să simți doar mândrie pentru ce ai realizat.
Și n-aș vrea să văd că îți ia cineva asta.
Presupun că ai venit aici ca să mă auzi spunând-o.
Da.
- Și poate pentru că îmi ești... - Stagiar.
Voiam să spun stagiar și cel mai bun prieten.
Dar nu e cazul să fim sentimentali, chiar dacă e posibil să fim îngropați alături.
Mai apropiați nu se poate.
În astfel de clipe ai nevoie de cineva de încredere.
Așa că îți mulțumesc.
Apropo, îmi place mult casa ta.
Mersi.
Deci?
Mergem?
Hai.
Bine ați revenit!
Jules, hai să-ți arăt ceva frumos.
Mai știi mireasa care primise rochii gri pentru domnișoarele de onoare
și am pus furnizorul să retrimită comanda urgent?
Da, da, Rachel.
Uite aici.
Rochia Antoinette din șifon.
Ce frumoase sunt!
Și astea au venit de la Mark Townsend.
- Poftim. - Mersi.
- Becky, dă-mi numărul lui Townsend. - Bine.
Jules la telefon.
Bună, Alonzo, ce e?
Bine. Avem nevoie de așa multe?
Sper că n-am ajuns prea târziu.
Nu face asta pentru mine, Jules. Te rog.
Fă ce crezi tu că trebuie.
Doamne...
Vreau să-mi conduc compania în continuare, Matt. Cred că știi.
Atunci condu-o. Nu vreau să fii nefericită.
Deja sunt nefericită.
Trebuie să-ți spun ceva.
Știu deja.
Doar spune-mi dacă e pe terminate.
Nu știu cât mai pot...
Nu, nu. S-a terminat.
Să știi că îmi pare tare rău și mi-e rușine.
Credeam că pot.
Credeam că pot să fiu bărbatul pe care ți l-am promis.
Dar undeva, pe parcurs,
am simțit că te pierd.
Dar era vina mea.
Eu m-am pierdut.
Lumea e derutantă și n-am mai știut cine sunt.
Și acum te văd că ești gata să renunți la tot pentru mine.
N-o să permit așa ceva.
Te iubesc și o să mă descurc mult mai bine dacă-mi dai voie.
Te rog, Jules.
Hai să îndreptăm lucrurile.
Știi ce ar fi bine acum?
Să ai o batistă la tine.
L-ai sunat pe Townsend?
Dintre toți oamenii pe care-i știu, tu nu ai nevoie de șef.
Eram pe cale să-l sun și să-i spun că m-am răzgândit.
Firma merge bine.
Cred că o să răzbatem.
- O să mă asigur că răzbatem. - Bine.
Becky, unde e Ben?
Nu știu, a zis că-și ia liber azi.
Fiona?
Știi unde e Ben?
Bună.
Bine.
- Scuze că te întrerup. - Nu-i nimic. Stai aici.
Întinde mâna stângă, Jules.
Ridică genunchiul stâng,
respiră și relaxează-te, regăsește-ți echilibrul.
- Fac bine? - Aproape.
- Am o veste bună. - Bine. Imi spui când terminăm.
Respiră adânc, Jules.
Așa, întinde.
Ridic-o pe asta...
Traducerea: Raluca Dimitriu \Amwi/.sdimediacom
Romanian
OCR by Ring-Ring