EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Stanna!
Håll dig borta!
Kasta ifrån dig den där och lås upp dörren!
Kör!
Jag visste inte. Herregud. Jag visste inte att du skulle...
Det är inte jag som är skurken. Du ville det här.
Din egen mamma.
Hon var ett ondsint monster
som utförde barbariska experiment på sin egen son.
Det var rättvisa som skipades. Ingen lär sakna henne.
Eller min pappa, när jag får tag i honom.
- Kör, för guds skull! - Vart då?
Till en läkare, så klart! Nån du litar på.
Trish!
- Sluta. - Jag måste sätta en kula i min skalle.
- Nej. Sätt den i min skalle. - Sluta.
- Herregud! - Den måste vara i min skalle.
- Öppna munnen.
Nu har du en kula i skallen. Okej?
Du har gjort som han sa. Du har lytt honom.
Okej?
Spotta ut den.
- Jag kunde inte sluta. - Det är ingen fara.
Okej.
Det är ingen fara.
Är nåt brutet?
Inget som inte kan fixas. Det kan man inte säga om honom.
Jag fixar en ambulans.
- Nej. - Nej.
Kilgrave är i närheten.
Han kan ta sig längre bort medan vi hålls kvar för förhör.
Hon har rätt. Jag säkrar brottsplatsen och tar hit några som inte sabbar bevisen.
Nån har klippt av sladden.
Herregud. Åh, nej!
Min stackars Louise. Vad har han gjort?
- Mitt hjärta. - Nej.
- Jag måste skära ut mitt hjärta. - Nej.
Tejp!
Du ska inte skära ut nåt.
Tejp!
Tejpa fast honom!
Jag måste dö.
Sen. Först ska jag hitta din psykotiska son.
Jess, vänta!
Du rår inte på honom.
Jag har sett hur mäktig han är nu. Efter några ord är du hans vapen.
Han kan inte styra mig.
- Vi måste vara realistiska nu. - Nej, Trish.
Han sa åt mig att släppa, men jag gjorde inte det.
Jag är fri.
Men för bövelen. Öppna dörren! Det står en blödande människa här ute!
Jag behöver hjälp.
Jisses. Jeri, vem är det?
Du kan inte stövla in här och börja ställa krav!
Jag är din patient.
Hämta din läkarväska och lappa ihop mig!
Vad intressant.
Du skulle ta mig till nån du litar på och valde kvinnan du behandlade som skit.
Skilsmässopapperen kan vänta. Hon behöver inte skriva på dem.
Jo, jag håller alltid mitt ord.
Om jag känner för det. Stäng dörren.
- Hur kan du veta säkert? - Jag känner det.
Det är sant. Jag såg det.
Hon rörde sig inte när han sa åt henne.
Han sa att han ville att jag skulle välja. Han vet att han inte kan styra mig.
- Är du immun mot honom? - Ja.
Kan du köra hem honom och stanna där
- tills han är okej? - Ja.
Louise trodde att vi kunde hitta ett vaccin.
- Va? - Mot viruset som Kevin sprider.
Är det ett virus?
Mikropartiklar i luften.
Vi försökte få fram ett vaccin i årtionden.
Vi lyckades nästan. Du kanske är ingrediensen som saknades.
Ett botemedel mot Kilgrave?
Som gör alla immuna.
- Vi hinner inte! - Hur lång tid tar det?
Om Jessica ger mig ett biologiskt prov vet jag inom ett dygn om det funkar.
Nej, om vi tar bort tejpen hugger du ihjäl dig själv.
Skär ut mitt hjärta.
Visst, rätta mitt ordval du.
Jag kan vara dina händer. Visa mig.
Okej, då. Ta mitt blod eller mitt piss. Ta mjälten om det hjälper.
Bandaget från förbandslådan.
Torka av hennes arm. Få med så mycket oförorenat blod som möjligt.
Jag har labbutrustning på motellet.
- Mittemot Barbuto på Washington Street. - Okej, då åker vi.
- Jag ringer sen. - Okej.
Ge mig tio minuters försprång.
Det var Hogarth. Hon kapade sladden.
Ja, jag vet. Uteslutningsmetoden.
Du har lite...
Fan.
Jag köpte Jessicas barndomshem och återställde det till punkt och pricka.
Vad fan är en romantisk gest om inte det?
Du förstår säkert, Wendy.
Ja. Jag tog henne till Paris på vår tioårsdag.
- Var tyst nu, Wendy. - Var tyst själv.
Under hela resan satt hon i telefon med en klient.
Jag gav och gav, och hon tog och tog.
- Du känner dig kränkt. - Ja, precis.
Har du tänkt på hämnd?
Visst. Men hur hämnas man döden genom tusen skärsår?
Alla småhugg genom åren och sen det avgörande hugget:
sekreteraren.
Det är inget mot Jessica. Hon är grymmare än mina föräldrar.
Vad vill hon mig?
Det var ingen retorisk fråga. Berätta.
Hon vill att du betalar för det du gjort.
Jag behandlade henne bättre än nån annan.
Hon vill att du betalar för det du gjorde mot Hope Shlottman.
Kom med nåt nytt istället.
Hope var gravid med ditt barn.
Jessica och jag hjälpte henne att göra abort.
Ärlighet.
Uppfriskande, eller hur? Ja. Var det nåt mer?
Jag behöll kvarlevorna
för att se om dina krafter kunde reproduceras.
Det funkade inte.
- Du är vidrig. - Nej, pragmatisk.
Var är mitt barn nu?
I kallförvar hos Hammond Labs.
Vad tänker Jessica göra?
Hon vet inte om det.
Det är klart.
Det är Jessica.
Okej.
Svara. Medge inget. Säg inte att jag är här.
Ta reda på var min pappa är.
- Jessica? - Vart tog du vägen?
Du bara försvann.
Du sa åt alla att fly, så jag gjorde det.
- Kilgrave är borta. Var är du nu? - Hemma och ligger lågt.
Vad hände med polisen? Och Kilgraves pappa?
Trish tog utredaren till sjukhus. Albert är borta. Han är nog med Kilgrave.
Stanna där du är. Jag hör av mig.
Nej, jag såg Kilgrave fly och hans pappa var inte med.
Då gömmer han sig väl från sin skitstövel till son.
- Så du vet inte var Albert är? - Nej.
Är det Pam? Hälsa från mig.
- Vadå? - Jag ville bara vara artig.
Jag måste gå. Hej då.
Skitsnack. Hon sa inte att han var död, så hon räddade honom.
Hon vet precis var han är.
Det är hon. Fan!
Du ville hämnas tusen skärsår. Kör.
Ett.
Jäklar. Du skrämde skiten ur mig.
Vem är du?
Assistent Simpson. Vi har setts på polisstationen.
Inspektör Clemons, eller hur?
Du är lite av en legend. Du har en bra uppklaringsprocent.
Ursäkta.
Jag kände inte igen dig. Vad gör du här?
Det där ser allvarligt ut. Vad har hänt?
En liten dispyt. Hur kom du hit?
Trish Walker ringde mig härifrån, så jag kom så fort jag kunde.
Våningen är avspärrad. Jag har läget under kontroll.
Du ser ut att behöva ett handtag. Jag menar...
Förlåt, jag menade inte så.
Vad har hänt med ditt ben?
- Herregud. Vem är det? - Ett offer för en mördare som har krafter.
Vi har bevis nog för att spärra in honom nu.
Jag ringer efter förstärkning och sjukvårdare.
Du får kolla läget där ute.
Men om mördaren har krafter
kanske systemet inte klarar av honom.
Det avgör inte du.
Vi pratar inte om en väskryckare, utan en terrorist.
Kilgrave kan inte ställas inför rätta. Bevisen kvittar.
- Du vet vem han är. - Du också, uppenbarligen.
Då vet du att vi inte kan vänta på systemet.
Det finns inget häkte. Inga bevis. Bara rättvisa.
Jag har inget val. Jag tänker döda honom.
Han är borta. Jessica letar efter honom.
Och var är Trish? Gjorde han henne illa?
Hon är med nån.
En forskare som tror att han kan stoppa Kilgrave med ett vaccin.
Var är de?
Jag är ledsen.
Sen det här med Kilgrave vet jag inte vem jag kan lita på.
Jag behöver inget vapen för att ta fram ett vaccin.
Trish litar på mig. Det var hon som ringde mig.
Säg bara var hon är.
Ett hotell på Washington Street. Mittemot Barbuto.
Tusen skärsår, Wendy.
- Det är bara ord... - Sjutton.
- Arton. - Wendy! Snälla, sluta!
- Tusen skärsår... - Nitton. Tjugo.
Snälla!
Herregud.
Tjugoett.
Tjugotvå.
Tjugotre.
Tjugofyra.
Tjugofem.
Tjugosex.
Tjugosju.
Tjugoåtta.
Tjugonio.
Vad har du gjort?
Jag visste inte. Hur skulle jag veta?
Wendy försökte döda henne och jag stoppade henne med...
- Är Kilgrave kvar här? - Har han varit här?
Vet du vart han skulle?
Hitta sin pappa.
Gå inte.
Jag är ledsen, Pam. Det du gjorde var självförsvar.
Men det du hjälpte Kilgrave att göra var mord.
Du får klara dig själv.
Det är ingen fara. Jag ska ta hand om det.
Jag ska ta hand om allt.
Letar han efter sin pappa?
- Jag ska vara lockbete. - Så menar hon inte.
- Jag måste ha honom som lockbete. - Han är inte klar med vaccinet.
Som kanske inte funkar.
Kilgrave är skadad och på flykt. Vi har tid på oss.
Din optimism börjar bli ett hinder.
Det handlar inte om det, utan om överlevnad.
Han fick mig att vilja ta livet av mig. Jag vill aldrig känna så igen.
Om vaccinet kan funka...
Han vet det inom 24 timmar. Okej?
Hon har fullt förtroende för dig.
HAR DU SETT MIG? BELÖNING: 50000 DOLLAR
Ska vi börja med byggnadsställningen eller med träd?
Har du ens 50000 dollar?
Sätter du en prislapp på min brors liv?
- Nej, men enligt affischen... - Vi delade livmoder!
Du ville hjälpa mig.
Han kanske bara behöver vara i fred ett tag.
- Han knyter inte ens skorna själv. - Jag menar allvar.
Ja, han har alltid tofflor.
Antingen är du en del av lösningen eller en del av problemet.
Hur ska du ha det?
Sätt en på varje vindruta i kvarteret.
Säg till om du ser nåt.
Är du helt från vettet?
Ja, kanske.
Det här botar inga skuldkänslor. Det blir bara värre.
Ja, men hon mår bättre om hon gör nåt.
- Han är inte försvunnen. - Jo, typ.
- Han kommer inte tillbaka. - Hon måste få veta det.
Hon satt och grät i trappuppgången.
Du, det tog tre timmar att göra dem!
Varför gjorde hon så?
Malcolm, varför kastade hon iväg mina flygblad?
Jag vet inte. Jag går till t-banan med de här.
Nån kanske såg honom hoppa på ett tåg.
Vi ska få hem dig, älskling.
ALIAS UTREDNINGAR
Hej, Jessica.
Du kan inte styra mig längre, din skit.
Det har jag vetat ett tag. Du, däremot, är lite trög.
Jag skulle kunna döda dig här och nu.
Men det gör du inte, för du vet inte vad som händer då.
Ett klokt val.
Annars hade vi fått se en självmordsvåg, och på vems ansvar?
Inte mitt.
Fortsätt intala dig det, så kanske du tror på det en dag.
Vet du vad jag kallar den här fasen i vår relation?
Avslutad.
"Vreden".
Först paret Shlottman och deras dotter, och sen pojken som skar halsen av sig.
Mamma, så klart, och antagligen din advokat...
Ingen dålig uppställning.
- Vem står på tur? - Du.
Knappast.
Tror du att du går säker för att folk hugger kniven i sig annars?
De ska faktiskt ta gift, men nej.
Jag går säker för att du vill ha det jag har.
Ett dumt namn och dödslängtan?
Jag har Hope.
Dessutom känner jag mig hoppfull.
- Ja. - Var är hon?
Hon förkroppsligar alla dina skuldkänslor, eller hur?
Jag behöver inte döda dig!
Herregud!
I fängelset, så klart, tills frigivningen går igenom imorgon.
Jag hälsade på hos åklagaren. Jag antydde att Hope var oskyldig.
Han höll med, liksom domaren som skrev under frigivningsbeslutet.
Jag är väldigt övertygande.
Varför då?
Jag kunde ha fixat en rymning, men då hade hon fått fly resten av livet.
Därför ordnade jag en laglig frigivning.
Den går åtminstone att spåra beslutsmässigt.
Du vill ha mer vrede.
En kropp till.
Inte Hope Shlottmans.
Hon lämnar fängelset imorgon och ditt samvete är rent igen.
Såvida jag inte ändrar mig.
Din pappa.
Ser du hur väl du känner mig? Pappa mot Hope.
Det är klart fördelaktigt för dig.
Ja, vilket klipp.
Jag håller mig borta från dig,
och du kan återgå till att vara en underpresterande medelmåtta.
Jag vet inte om jag kan spåra Albert.
Du behöver en duktig privatdetektiv.
Känner du nån sån?
Tack.
Har de förhört dig? Har du sagt nåt?
- Vad bra. Nu måste vi... - Hur kunde Kilgrave känna till Wendy?
Hur hittade han dit?
Det är invecklat.
Så säger du när du ljuger.
Jag hör alla dina samtal. Så säger du...
- ...när du ljuger. - Pammy.
Du tänker inte klart.
Jag trodde att ni redde ut saker. Jag blev orolig.
Jag borde ha ringt. Förlåt.
Du tog dit honom.
För att få Wendy att skriva på papperen.
Så var det inte.
Säg att han fick dig att göra det, då.
- Säg det. - Det gjorde han.
Det var invecklat.
Du gjorde det här.
Du sa åt mig att hantera det. Så sa du.
Och då gör du mig till en mördare?
Jag gjorde ingenting.
Du valde själv att ta upp den där saken och slå in hennes skalle.
Det var du.
Nu när jag ser igenom ditt skitsnack
är det allt jag ser när jag tittar på dig.
Det är motbjudande.
Du ska till intagningen.
Säg inget till nån.
Jag måste ringa en advokat.
- Hon sa att hon var din advokat. - Nej.
Jag har ingen aning om vem hon är.
VI HAR INTE 24 TIMMAR.
Du maskar, Jessica.
Jag kissar!
BEHÖVER DET NU.
Nej. Du försöker vinna tid.
Varför då?
Så att kära pappa ska hinna gömma sig som den ynkrygg han är.
Du kan styra folk, men du förstår dig fan inte på dem.
Han kommer inte frivilligt. Han struntar i om nåns liv hänger på det.
Som du då, din jävel.
Jag kommer att sakna det där.
Dina simpla men bitande svar. Vi är ett bra team.
Du verkar lida av vanföreställningar utöver dina andra skitegenskaper.
Jag har allt klart för mig.
Inte om du tror att jag kan känna nåt annat än motvilja för dig.
Skitsnack.
Jag har aldrig, inte för en sekund...
Nej, inte en sekund. Arton.
På vilken planet då?
Den här.
På det där taket.
Det minns du.
Det hade gått 12 timmar. Jag hade koll på tiden.
Jag hade inte sagt åt dig att göra nånting.
Under 18 sekunder lät jag bli att styra dig.
Och du stannade.
För att du ville det.
Och därför trodde du att du hade en chans?
Säg inte att du inte minns det.
Jag minns det tydligt.
Jag hade väntat på det ögonblicket.
För en enda chans att komma bort från dig.
Det börjar bli kyligt. Kom, så går vi in.
Jag kan städa upp här, så fortsätter vi där inne.
Visst, raring.
Kom in nu, Jessica.
Kom ner därifrån.
- Vilken jävla efterkonstruktion! - Jag minns allt.
- Du hoppade inte. - För att jag inte var snabb nog.
Att få dig ur huvudet var som att få bort mögel från ett fönster.
Jag kunde inte tänka.
- Jag känner dig. Jag såg dig. - Du såg vad du ville se.
- Jag minns... - Jag minns allt!
Kom ner nu, Jessica!
Varför lyssnar du inte?
För att jag inte vill det.
Varför ska du ha öron om du inte lyssnar på mig? Svara!
För att lyssna på nån annan.
Du uppskattar aldrig nåt jag gör för dig.
Om du inte vill lyssna behöver du inga öron. Skär av dem.
Sluta. Seså.
Det är lugnt. Jag finns här.
Jag kommer alltid att finnas här.
Du ville stanna hos mig. Erkänn.
Erkänn det här.
Tala högre, din skit. Jag lyssnar.
Och ibland, när jag har bra dagar,
märker jag att jag ler igen.
Tack, Emma. Vad skönt att du börjar bli dig själv.
Nån mer? Don?
Jag har redan blottat min själ utan att få tillbaka min son.
Vi bär alla på samma skamkänslor.
Jag skäms inte. Det var inte mitt fel. Vi är offer.
Inte nu längre.
- Inte om vi hjälper varann... - Vem har du hjälpt?
Malcolm, du behöver inte berätta.
Jag har hjälpt min vän.
Hon räddade mig och jag henne.
Kilgrave satte dit henne.
För mord.
Han dödade en kille som inte hade gjort en fluga förnär.
Han fick honom att skära halsen av sig. Jag tog hand om det.
Jag täckte kroppen med en filt och släpade den till hissen.
Det känns som om hans ande är kvar i huset.
Hans syster är helt förkrossad.
Men jag kan inget säga förrän Jessica har tagit fast Kilgrave.
Hon är så nära nu, men jag orkar inte ljuga längre.
Tack för att du delar med dig.
Ja.
Stort tack för den upplysningen.
Du skulle inte ha följt efter mig. Jag är så ledsen, Robyn.
Förlåt att jag stör grupprunkandet, men...
- Vi tillåter inga personangrepp. - Inte?
Det bryr jag mig inte om, så skit ner dig, Emma!
- Låt mig följa dig hem. - Du mördade min bror.
Kilgrave gjorde det.
Var är Rubens kropp?
Var är hans hjärta?
Var är hans små tår?
Det känns som om jag har blivit huggen i två delar.
Kilgrave har orsakat oss alla smärtsamma förluster.
Jag har hört det. Stackars mig.
Jag känner er sorg, men var är er vrede?
Är ni inte trötta på att bara prata?
Jag är det.
Vad synd. Vi har inget annat.
Jessica är den enda som kan rå på Kilgrave.
- Är det verkligen det hon försöker göra? - Som fan.
Medan vi sitter och väntar.
Skulle Kilgrave ha gjort nån av er illa om inte Jessica hade gjort honom sur?
Det är vad jag får ut av era jävla berättelser.
Alla hans illdåd kan spåras tillbaka till henne.
- Vad är det hon är ute efter? - Jessica var den som samlade oss.
För att styra er.
Hon är en av oss.
- Varför är hon inte här då? - Hon är i maskopi med psykfallet.
Ingen är i maskopi med nån. Det finns ingen konspiration.
Du vet inte ett skit om Kilgrave eller vad han är kapabel till.
Du har rätt, min lömska, före detta vän.
Men jag känner Jessica Jones.
Jag ska leta reda på den låtsasdeckaren och kräva en förklaring.
Vilka är med mig?
Hon har rätt. Jessica vet mer än vad hon berättar.
- Det här är ingen bra idé. - Varför ska vi lita på dig?
Du har precis erkänt att du är en patologisk lögnare.
Clair?
Emma?
Trendiga killen?
Ja.
Då tar vi och hälsar på henne.
Är han död?
Du behöver inte oroa dig för honom längre.
För att du har dödat honom?
Hope, du blir frigiven imorgon. Fundera på det istället.
- Jag tror det knappt. - Det är sant.
Jag hämtar dig, så går vi ut och äter.
En burgare från 5 Napkin.
Toppen.
Sen kör jag dig till flygplatsen så att du kan åka hem.
Jag har inget hem.
Alla säger att det är mitt fel.
De har till och med sagt till min bror att jag är död.
Se helheten.
Du är frisk. Du har din mentala hälsa.
Det är sant. Den mentala hälsan hängde på ett hår där ett tag.
Du blir frigiven om några timmar.
Helheten, ja.
Vi ses imorgon.
- Var inte sen. - Aldrig.
Jessica, öppna! Skynda dig!
- Jag har gjort ett misstag. - Kom!
Robyn vet.
- Har du berättat för henne? - Inte avsiktligt.
Bort med...
Du dödade Ruben, din subba!
Vad fan håller ni på med? Ni är ju helt från vettet!
Ruben?
Hon har en fånge!
Du klarar dig.
Det är ingen fara.
Du klarar dig.
En droppe bara. Mer än så förstör allt arbete.
Okej.
Hallå. Fokusera.
Viruset slutar verka om några timmar.
Okej?
Vem är det?
Det är jag.
Trish?
Vad gör du här?
Hur kan du vara uppe på benen? Du låg ju på sjukhus.
Det är lugnt. Dr Kozlov är duktig.
Dina pupiller är utvidgade.
Ja, för att jag tar mediciner. Jag dog ju nästan.
- Vadå för mediciner? - Det kvittar.
Jag mår bättre än vad jag ser ut.
Om du ska tillverka ett vaccin vill jag hjälpa till.
Clemons berättade det.
Vad har hänt med dig? Är du forskaren? Jag är Simpson.
- Varför är han bunden? - För att inte skada sig.
Kan du få fram ett vaccin?
- Kilgrave är ett virus. - Bokstavligen. Det är så han styr folk.
Han är engelsman.
Varför gömmer sig en utländsk forskare här?
Sluta nu.
Vad får dig att tro att du kan få fram vaccinet?
Vet du nåt särskilt om Kilgrave?
- Svara inte. - Han är min son.
Nej! Låt bli!
- Du skapade honom. - Låt bli honom.
- Gud, förlåt. - Vad är det med dig?
- Det var inte meningen. - Du är galen.
- De har gjort dig galen. Ut med dig! - Nej! Det sker inte igen.
Nej, för du ska gå nu.
Gå!
Fan.
Ja?
Var är du?
Vad är klockan?
Du skulle vara här när jag kom ut.
- Gå ingenstans. - Varför inte?
- Lås in dig i badrummet om du måste. - Han lever, eller hur?
- Han är kvar där ute. - Gå ingenstans!
Hej, jag ska hämta en av era interner. Hon ska friges idag.
- Namn? - Jessica Jones.
Nej, förlåt, det är mitt namn. Hon heter Hope Shlottman.
Hon släpptes för 20 minuter sen.
Jag sa åt henne att vänta på mig.
- Nån kille hämtade henne. - Jessica Jones?
- Ja? - Han är på din favoritrestaurang.
Ta med pappa, annars är hoppet ute.
Jag vet hur man ser ut när man är påtänd. Det här är...
Det här var nåt annat.
Han var så intensiv och fokuserad, och han är skadad
men känner det inte.
Säkert nåt som höjer vaksamheten i strid.
Nåt som dövar smärtan
och skärper de adrenerga receptorerna för styrka och uthållighet.
Han är med i ett privat forskningsprogram.
Säkert oreglerat.
Man kan höja nåns styrka eller kraft, men inte bättra på samvetet.
Såna piller finns inte.
Öppna dörren.
Säg att ni har vaccinet.
Ja, men det finns bara ett sätt att testa det på.
- Han har Hope. - Va?
Han vill ha dig i utbyte.
RESTAURANG NIKU
Han lär ha vidtagit säkerhetsåtgärder.
Folk står beredda att hugga kniven i sig eller nåt.
Jag skakar. Gud, vad feg jag är.
Du är inte feg.
Det ska du veta. Du är inte feg.
Du kan knappast hävda att de bråkstakarna inte förtjänar det.
Din pappa är här. Låt henne gå.
Kliv framåt.
Sluta!
Lägg av med dina order. Säg förlåt.
Förlåt.
För att du slog mig.
Ja. För allt.
Stanna.
- Du ser. Jag har fortfarande kontrollen. - Jessica. Döda honom nu.
Vi hade ett avtal.
"Överge allt hopp, ni som går in här."
Det är orden som står på helvetets portar.
Döda honom, annars gör han fler illa.
- Låt mig sköta det här. - Hon dödar mig inte.
Trots den känslokalla, råa och uselt stylade ytan,
trots alla sina problem,
hoppas hon att hon innerst inne är en hjälte.
Men bara om hon kan rädda dig. Det perfekta, oskyldiga offret.
Pappa, kom hit.
Nu!
- Jag är ledsen. - Bra, pappa. Nära och bra.
Titta, så du skakar. Fortfarande ryggradslös, ser jag.
Det är bara du och jag nu, pappa.
Du kan inte döda mig, din dåre.
Men det kan Jessica.
Vad gör du?
Kliv framåt!
Hope!
- Varför gjorde du så? - Nu kan du döda honom.
Hope.
Säg det.
Säg det!
Säg det.
Jag ska.
Jag ska döda honom.