Her er vi.
Første skoledag om igjen.
Jeg vil ikke at du skal gå.
Jeg vil ikke gå.
Men jeg gjør det likevel.
Hva skal jeg gjøre uten deg?
- Du er tøff. Du klarer deg. - Det vet du ikke.
Far, kom igjen, la oss flytte meg inn.
Du vil føle deg bedre når du får løftet noe tungt.
Du kjenner meg godt.
Siden jeg var to år.
Hvorfor ringte du ikke? Jeg la igjen beskjeder.
- Wayne, det var en mann... - Hvor er barna?
På rommene sine. Henry spiller Nintendo.
Det var en mann på lesningen, en svart mann med ett øye.
- Så du en mann med ett øye? - Han var aggressiv og uhøflig.
Og han spurte om jeg visste hvor Julie var nå.
Jeg tror at det var fyren fra 1980.
Han dere lette etter. Han som kjøpte dukkene.
Ga han deg noe navn? Noen måte å finne ham?
Nei, men han er der ute og leter etter henne.
Jeg tror at hun rømte på grunn av ham.
Tom Purcell tok livet av seg.
Hva?
Hvordan?
Han skjøt seg i hodet. Etter at Roland og jeg konfronterte ham.
Hvorfor gjorde dere det?
Trodde dere det var mulig Tom ikke begikk selvmord?
Det var rettsmedisinerens mening.
Han hadde mange grunner til å gjøre det.
Det ble funnet et blåmerke på hodet hans, som om han var slått.
Hodeskallen var skutt i stykker. Det var ett stort blåmerke.
En uavhengig rettsmedisiner evaluerte rapporten.
Hun sa at skuddet ikke kunne forklare blåmerket.
Antyder du at noen bar ham opp dit, bevistløs... og drepte ham?
Det stoppet den andre etterforskningen.
Det er som i 1980, ikke sant?
En plutselig voldshendelse, en død mann, og saken var avgjort.
Jeg tenkte vel ikke på det på den måten.
Det er som 1980 igjen. De vil skylde på en død mistenkt.
Mistenkt? Det var oss.
Vi gjorde det. Vi drev ham til å gjøre det.
Vi tok ikke den telefonen.
Vi gjorde jobben vår. Ellers hadde andre gjort det.
Og du sa at de hadde slukt ham levende.
Vi må fortsette. Fingeravtrykkene, den enøyde mannen, det Dan sa...
Slutt nå.
En bra mann er død fordi vi presset ham.
Selv om vi ikke trodde at det var ham.
Er du sikker? Ser du for deg Tom skrive et selvmordsbrev på maskin?
Du har ikke etterforsket noe på ti år.
Helvete også, Purple, hva tror du at dette handler om?
Hvorfor tror du at jeg hentet deg inn?
For å finne jenta og løse saken.
Tror du ikke at det finnes bedre etterforskere?
Hvis vi finner jenta, er det flott. Løser vi saken, flott.
Men hvor ofte skjer det med en ti år gammel sak?
Jeg hjalp deg å få karrieren tilbake. Jeg gjorde deg en tjeneste.
- Fordi jeg er så patetisk. - Fortsett å prate, du.
Fortsett sånn, så havner du på informasjonsavdelingen.
Eller på å rydde veiene de neste ti årene. Hva synes du om det?
Roland, vi må fortsette.
- Om det ikke var Tom... - Hva har vi å gå på?
Vil du lete etter en enøyd, svart mann i Arkansas?
Hvorfor? Fordi kona di så en?
- Det er noe. Og vi har andre... - Slutt.
Dropp det. Dette er jobben vår.
Dette er ikke stedet for å fikse problemene dine.
Har du drukket?
Dra til helvete, Wayne.
- Tom. Hva skjer? - Jeg stikker herfra.
Lucy er borte, og Julie... Ja, Julie...
Jeg trodde at det var en mulighet, men...
Men dere sa at hun er død, så jeg stikker.
Hva skal du gjøre?
Hva som enn må til for å slutte å føle.
Det er jo ikke noe poeng. Jeg har ingen igjen å føle noe for.
Barna vil nok ikke at du skal gjøre deg selv noe.
Nei. Nei, de vil ikke noe i det hele tatt nå.
Og hvordan kan jeg bli mer såret?
Ingenting kan skje meg som ikke vil være en lettelse.
Hvor skal du?
Ingensteds.
Du må flytte bilen din.
- Det føles ikke rett. - Du er ikke vergen min.
La meg komme ut.
Jeg skal gi deg mitt personlige nummer.
Havner du i trøbbel der ute... bruk det.
Du... Du trenger ikke min hjelp nå.
Men det gjør du kanskje en gang. Om det gjør det, har du det.
Jeg lager disse til minnedagen for falne.
Denne er for Tom.
Jeg forstår ikke hvorfor han gjorde det nå?
Han kom seg gjennom så mye.
Hva ville du snakke med meg om? Egentlig?
Siden du var hennes beste venn...
Hadde Lucy en bekjent... en svart mann med ett øye?
Nei. Jeg mener... Det var jo andre menn -
- men jeg tror aldri at hun... Du vet, ikke... en svart mann.
Hva mener du med det?
Det virker som... Det ser ut til at denne enøyde mannen -
- ga Julie en dukke på Halloween i 1980.
Det er mulig at det var han som tok henne.
Det vet jeg ingenting om.
Halloween, sier du?
Vent litt.
Disse ble fremkalt etter det som skjedde.
Jeg tok bilde av dem da de kom.
Vet du hvem de er? De to spøkelsene?
Nei, jeg tror ikke det.
Bonden den gang... sa at han så et blandingsrasepar nær huset sitt -
- på den andre siden av Devil's Den.
- Kan jeg låne dette bildet? - Nei, helst ikke. Det er mitt.
- Bare for å lage en kopi. - Helst ikke.
Du...
Hvis jeg lar deg låne bildet, kommer du tilbake? I morgen?
Ja, det gjør jeg. I morgen.
- Har du vurdert å flytte til byen? - Hvorfor skulle jeg det?
Noen må bli.
Noen må huske.
Det gikk rykter om at kona di skrev en oppfølger til sin første bok.
Hun ombestemte seg. Hun hadde andre historier å skrive.
Delte du informasjon med henne under den andre etterforskningen?
Bare sånt mann og kone snakker om. De forteller hverandre...
...hva som skjer i livene deres.
Antydet granskingen hennes at det foregikk en neddyssing?
Jeg tror ikke det.
Har du bevis for noe sånt?
- Hva har du? - Bilen står der.
- 1978 Mercury Capri, Missouri EEO679. - Har du snakket med portieren?
Betalt ut uken.
- Har noen spurt etter ham? - Bare dere to.
Bli her.
Dan?
- Har du hørt eller sett noe? - Nei, ingenting.
Jobbet du i går kveld?
Hvem andre står i resepsjonen?
Jeg jobbet de to siste kveldene. Kona mi dekker for meg.
Snakk med henne om dere vil. Hun hadde nok nevnt det.
Han dukket opp, sa at Lucy ble drept...
- ...renvasket Tom... - Han oppførte seg paranoid.
"Visse folk vil ikke at dere skal vite det jeg vet."
Så han hadde rett i å være paranoid. Med mindre han bare stakk.
Han hadde neppe forlatt bilen og iscenesatt det der.
Vi har mistet ham.
Etter å ha blitt vist bevis for hans skyld i barnas forsvinning og død-
- begikk Tom Purcell selvmord på det opprinnelige åstedet.
Han la igjen et selvmordsbrev som kan tolkes som en tilståelse.
Vi er nå villige til å oppheve dommen mot Brett Woodard.
Jeg var der.
Du var ikke fornøyd med konklusjonen, eller hva?
Nei.
Men jeg har aldri vært fornøyd med noen del av saken.
God morgen.
- Prøver du å imponere meg? - Jeg gjør bare min del.
Jeg tuller ikke. Du må vaske dine egne ting.
Jeg klager ikke. Jeg er bare glad for at du ikke ser etter en mor.
Jobber du på noe?
Jeg leker bare med en tanke.
Om saken? Hva skriver du?
En artikkel. Kanskje. Jeg er ikke sikker.
- For avisen? - Kanskje et magasin. Jeg vet ikke.
Har du lest "Med kaldt blod"?
- Er det Batman eller Silver Surfer? - Jeg lar avgangselevene lese den.
Jeg vil skrive om forbrytelsen, men mer om lokalsamfunnet.
Å skrive er en pine. Du strøk ut halvparten. Hvorfor bry seg?
Jeg føler at jeg har en stemme.
Tror du at jeg gikk på college i fire år for å være som mor?
Du bør skrive om det.
Mener du det? Du er full av overraskelser.
TV-nyhetene vil jo ikke gjøre det.
Noen må påpeke at det de sier, ikke henger på greip.
Er det en interessekonflikt?
At vi gjør dette, og at jeg skriver om det der?
Folk bør vite at de avsluttet saken fordi de ville det. Den er ikke løst.
Ville ikke det skade deg? Jobben din? Jeg vil ikke gi deg problemer.
Vil de ikke gjøre det rett, er ikke jobben verdt å ha.
Jeg kan fortelle deg mye.
Skulle ikke du bare gjøre din del?
Jeg og min forbaskede arbeidsmoral.
Visste du at en mann lette etter Julie selv etter at Tom døde?
En svart mann?
- Nei. - Han manglet et øye.
- Et vitne sa han kalte seg "Watts". - Watts...
Han var en tilveiebringer. Muligens den Julie rømte fra.
Tilveiebringer? For hva da?
De kom til meg. Jeg ba dem dra til helvete.
Jeg sa til faren din at det kan være farlig.
På hvilken måte?
Jeg prøver ikke å tyste på ham, men vet du hva han gjør på kvelden?
Sist uke havnet han på Shoepick Lane kl. 03.00. Han visste ikke hvorfor.
Han sitter på din mors kontor og går gjennom hennes gamle papirer.
Ja, jeg tenkte meg det.
Han gjør det med en ladet pistol på skrivebordet. Han holder den nær seg.
Dukker brukes som tegn i menneskesmuglingens underverden.
Den blå spiralen er kode for pedofile.
I 2012 stoppet to delstatspolitimenn i Louisiana en seriemorder -
- forbundet med en pedofiliring.
Tross bevis på medskyldige ble ikke etterforskningen utvidet.
Jeg tror at jeg leste om det.
Så hva antyder du?
Jeg tror jeg fortjener en forklaring. Hva mener du at skjedde?
Han tvilte aldri et øyeblikk.
Å se ham sånn...
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Han trenger noen hos seg som passer på ham.
Jeg tror det som skjedde med barna, var forbundet med en lignende gruppe.
Jeg tror at en eller begge foreldrene solgte dem. Med hjelp fra fetteren.
Det er derfor alle er borte. Forsvunnet, drept, brakt til taushet.
Disse gruppene tar rømlinger, barn i barnehjem, direkte kidnapping.
Bredere etterforskninger blir konsekvent innskrenket.
I sakene i både Louisiana og Nebraska -
- ble høytstående politikere og forretningsmenn implisert.
Folk med makten til å få dette til å forsvinne.
Du ble forflyttet etter etterforskningen i 1980.
I 1990 sluttet du i politiet.
Så du ikke noe som antydet tåkelegging fra høyere hold?
Ingen ignorerte bevis? Ingen påtvungne konklusjoner?
I politiet er det ingen visshet.
Mye av tiden er det ingen klarhet overhodet.
Man gjør bare sitt beste og lærer å leve med tvetydighet.
Jeg er skuffet. Jeg ville snakke med deg mest av alle -
- fordi alt indikerte at du aldri var enig i den offisielle versjonen.
Jeg håpet at du ville gi meg den manglende biten.
Unge dame, hele hjernen min er en haug med manglende biter.
Beklager om det var dette du jobbet mot hele tiden.
Jeg har ingen svar til deg. Jeg ønsker at jeg hadde det.
Mr. Hays, vær så snill... Kan vi vurdere det jeg sa?
Nei. Unnskyld meg.
Jeg er lei av å vandre gjennom gravlunden.
Historien er over for meg.
Hei.
"Watts", sa hun. Den enøyde mannen. Hørte du det?
Skriv det ned før jeg glemmer det. Watts.
Unnskyld, men tror du at kona di ville ønske det som skjer med deg?
- Hun vil at jeg skal fullføre det. - Hvordan da?
Watts. Ikke glem det, for det vil jeg gjøre.
Kriminalbetjent Hays, Nevada Bell fakset telefonloggen du ba om.
Tre uker i 1988.
Takk, betjent.
- Ok, barn, inn i bilen. - Hva?
Far skulle passe dere. På med skoene. Dere må bli med meg.
Ja, hei. Førstebetjent Roland West.
Delstatspolitiet i Arkansas, skilt 457.
Jeg trenger passasjerlister fra private flyplasser.
Alle flygninger til McCarran International på disse datoene...
Ja, jeg kan vente.
Da Lucy jobbet her, kom mange og besøkte henne? Menn?
Ja, det kan du si.
De fleste som kom hit, prøvde å legge an på henne.
Så du noen gang et par som snakket med henne? Svart mann, hvit kvinne.
- Tror ikke det. Ikke som jeg husker. - Hva med bare en svart mann?
Han hadde manglet et øye. Hvitt, ingen pupill.
Det... Jeg kom akkurat på noe. Jeg så aldri henne med ham -
- men jeg husker broren eller fetteren...
- Dan O'Brien. - Dan, ja.
Han så jeg snakke med en sånn fyr, en svart fyr som manglet et øye.
Flott, vi treffes jo ikke nok.
- Du må se på dette. - Hvorfor det?
Jeg har hele greia.
Det telefonnummeret ble ringt åtte ganger på én kveld -
- under to dager før Lucys overdose.
- Det ble ringt fra hennes rom. - Ok...
Det tilhører denne adressen. Et sted eid av Ozark Trust.
Jeg gravde i eierskapsinformasjonen.
Det er Hoyt, sikkerhetsavdelingen, Harris James' personlige linje.
Dette er en passasjerliste fra Tulsa.
Passasjer på førsteklasse til Vegas. Her har vi det.
Harris James fløy til Vegas dagen før Lucy døde og kom tilbake dagen etter.
- Vil du ta dette til Blevins? - Nei, for pokker.
De ville bare legge det i en mappe og putte den i en kjeller.
Han plantet bevisene hos Woodard.
Han tok nok fingeravtrykkene fra lekene i skogen før han sluttet.
- Roland... - Hva tror du vi kan gjøre med dette?
Vi kan spørre hva han gjorde i Vegas. Vi gjør det røft, som før.
Det må ha noe med Hoyt å gjøre. At Harris fikk den jobben.
Hvis det har med sjefen hans å gjøre, kan vi få ham til å snakke.
Nei, det kan vi ikke. Vi kan rapportere det. Det er alt.
Vi kan ikke gjøre noe sånt. Snakker han ikke, er det over for oss.
Jeg forstår hva du gjorde. Det er bra. Men vi kan bare legge det frem.
Jeg tenker på Tom. På det selvmordsbrevet.
Ser du for deg at han ville være med Lucy igjen? At han ville skrive det?
Vi må gjøre dette for Tom.
- Hva om James ikke vil snakke? - Har vi nok, knekker han.
Tar vi ham ut i låven... så knekker han.
Hvis vi... Hvis du føler at du sviktet Tom -
- er det sånn du retter det opp. Ikke blås i det.
Ikke la dem legge skylden på ham. Det er sånn vi hedrer Tom.
Slutt å si det nå. Jeg er ikke dum.
1955 til 1985. Jeg var kjøkkenpike og så husholderske.
Jeg var lenge med familien Hoyt.
Hvorfor er dere fortsatt politi i deres alder?
Jeg ville bare ikke pensjonere oss. Jeg vet ikke hva jeg hadde gjort.
Og vi er ikke egnet til så mye annet.
Hvordan kan jeg hjelpe dere? Hva var det med familien Hoyt?
Vi ser på noen gamle saker.
Kjente du Harris James, som jobbet for familien?
Jeg så ham mer enn kjente ham. Han begynte i mine siste år der.
Han drev sikkerhetsavdelingen for Hoyt.
Tragedie har forfulgt den familien. Hva kan du fortelle oss om dem?
Den familien hadde ikke noe hell, bortsett fra i forretninger.
Jeg hjalp til med å oppdra Isabel.
Isabel, datteren. Hun hadde sin egen familie, ikke sant?
Som jeg sa, ikke noe hell.
Ektemannen og datteren hennes døde i en bilulykke i 1977.
Hun var forstyrret. Hun forlot aldri godset.
Så en kveld tok hun bilen og kjørte den gjennom et rekkverk.
Det forårsaket en stor ulykke.
Etter det passet Mr. June på henne. Han kjørte henne dit hun trengte.
Mr. June? Hvem var det?
Han sto Mr. Hoyt ganske nært. En svart mann.
Han bodde i hovedbygningen, i kjelleren.
Hele den delen av huset var for Isabel -
- og bare Mr. June kunne gå ned dit.
Vet du hva fornavnet til Mr. June er?
Jeg vet ikke om etternavnet var "June". Vi kalte ham bare Mr. June.
Han og oss andre snakket ikke mye.
Vet du om han fortsatt lever?
Hva med en beskrivelse? Var det noe karakteristisk med ham?
Bare øyet hans. Det venstre øyet var hvitt. Dødt.
Hva med en mann som het Watts?
Kan jeg gå og svømme i elva med Lisa?
Becca, har du pakket?
Nei... Du, bare se på meg.
- Jeg skal kjøre henne til skolen. - Senere, ja.
Hvorfor sluttet du?
I 1981 begynte de å begrense hvor vi kunne gå.
Vi måtte holde oss til kjøkkenet eller foajeen.
Jeg vet ikke hva som skjedde, men jeg tror at Isabel ble verre.
Hvor er du? Er alt i orden?
Jeg burde ikke ha sagt det. Om Tom. Jeg er lei for det.
Hva om Tom?
Å få deg til å gå etter Harris og gjøre det jeg ønsket.
Det burde jeg ikke ha gjort.
Det som skjedde... Jeg innså ikke hvor ulike vi var.
Jeg håper at vi kan legge det bak oss.
Vi har lagt det bak oss. Kom nå.
Det er ham.
Førstebetjent West, driver du med trafikkontroll nå?
Kom ut av bilen.
Er alt i orden? Du ser dyster ut, førstebetjent.
Du må komme ut av bilen.
Ja... Ja, førstebetjent. Hva er problemet? Jeg...
- Nekter du å lyde? - Du nekter å lyde.
Hva... Hva driver vi egentlig med?
Vil dere snakke, kan vi gjøre det på kontoret. Deres eller mitt.
Du virker veldig opprørt.
- Strakk du deg etter denne? - Nei, sir.
Kom ut av bilen!
- Jeg vil vite hva som foregår. - Ut med deg, din jævel!
Kom igjen, din jævel! Kom igjen!
Kom ut, din jævel!
- Hva? Kom igjen, da. - Du vil ikke gi oss ordre.
Lucy ringte Hoyt åtte ganger dagen før hun tok overdosen.
Du var i Vegas i to dager da hun døde.
Du la ryggsekken og klærne hos Woodard, ikke sant?
Og du avhørte vitner på nytt for å se om noen hadde sett noe.
Du ga Lucy en overdose.
Det er noen ville eventyr. Jeg vet ikke hva dere snakker om.
Herregud! Herregud...
- Hva skjedde med barna i 1980? - Si det. Dere er jo etterforskerne.
Faen også! Slutt å slå meg! Helvete!
Hva var det Lucy ville ha? Penger?
Hva sa hun da du fløy dit og drepte henne?
Dan O'Brien sa noe om...
...folk som ikke reforhandler.
Det var deg han var redd for, hva?
- Du fant ham. - La meg si dere noe.
De to, moren og fetteren hennes...
De er ikke folk man bør tenke på. Dere kan ikke bry dere om den søpla.
- Vennen min er død. - Barna.
Jeg har barn. Jeg ville... Jeg ville aldri skade et barn. Herregud.
Noe er galt inni meg. Dere slo i stykker noe.
Fortell hva som skjedde. Hele historien.
Barna traff noen i skogen regelmessig. De tok dem.
Kanskje moren var involvert, kanskje O'Brien.
Men du plantet bevisene i 1980.
Og du tok fingeravtrykkene fra bevisoppbevaringen.
Alt for Hoyt, regner vi med.
Har han dilla på barn?
Kanskje det var en gruppe av dem, vennene hans.
- Folk som har dilla på barn. - Dere er helt på bærtur.
Herregud, jeg er skadet.
Jeg kan bare fortelle det jeg vet.
Men... jeg må vite at jeg vil kunne gå ut herfra.
Du vil være i live...
Ta disse... Jeg kjenner ikke hendene mine.
Jeg får ikke puste. Jeg får ikke puste.
Dere sparket ribbeina mine i fillebiter.
Jeg kjenner dem stikke meg i lungene.
Herregud...
Hvor hardt sparket du ham?
- Hør her... - Faen ta deg for dette.
Han ga oss ikke noe valg.
Og jeg hadde rett. Du så det. Han visste det.
Nei, du snakket dritt om Tom og fikk meg til å bli med på dette.
Du er en voksen mann. Jeg tvang deg ikke.
Jeg har drept en mann, din dumme jævel!
Nå er alt borte! Ferdig! Det han visste, er borte!
- Du ødela livet mitt! - Vi, Roland.
Din manipulerende, egoistiske, arrogante jævla...
Hva da? Hva skulle du si?
Gjett hvilket ord jeg tenker på.
Si det, da. Si det, din jævel.
Nei. Jeg vil bare at du skal vite at jeg tenker det.
Harris var trafikkpoliti i sone fire i 1977.
Det plasserer ham i området der Hoyts datter havnet i ulykken.
Det kan ha vært begynnelsen. Han hjalp dem og jobbet for dem.
Den svarte mannen. "Mr. June".
Amelia sa at O'Brien møtte ham i baren der Lucy jobbet.
De hadde en slags avtale.
Jeg trodde alltid at du fortsatte å jobbe med dette.
Nei. Som jeg sa, jeg ga slipp på det.
Amelia og jeg inngikk en avtale.
Ja... Hun var en god etterforsker, hva?
Hun fortalte meg noe forleden. Hun snakket til meg.
Hun sa... Hun sa at jeg ikke hadde kjent meg selv.
Og at... at det fikk meg til å herde hjertet mitt.
Fortalte Amelia deg det?
Hun satt der.
Hun visste hvordan hun kunne gi meg et stikk om hun ville.
Den jævelen er tilbake.
Hjelp en gal, gammel mann.
Hei, ser du etter meg?
Kom ut derfra. Hei!
- Fikk du det? - Ja.
Det kan bare være noens ekskjæreste.
Wayne?
Hva gjør du?
Hva er dette?
Hvor har du vært?
Jeg kan ikke snakke om dette.
I morgen tidlig... må vi snakke.
Vil du snakke med meg i morgen tidlig?
Vi har ikke vært ærlige.
Om hva som foregår og hva vi gjør.
Nei, jeg vet det.
Kanskje vi kan endre på det.
Hvis jeg forteller deg det...
Det er ting som det er bedre at du ikke vet.
Ikke om deg. Jeg må vite alt om deg.
Jeg ville være en jævel om jeg gjorde det mot deg.
Unnskyld, det kan være Roland.
Det kan være noe stort. Vent litt.
- Hallo? - Kriminalbetjent Hays?
- Wayne Hays? - Ja.
- Vet du hvem dette er? - Nei.
Edward Hoyt.
Jeg tror at vi kanskje har noe å diskutere.
- Hva da? - Harris James.
Jeg vil diskutere hendelsene i går kveld, som jeg forstår dem.
Jeg kan komme inn, om du vil.
Det hadde vært en glede å møte familien din.
Kona di, lille Henry og Rebecca. Det er en lykke å ha en familie.
- Nei. - Kanskje du vil komme ut og snakke.
Jeg foretrekker å holde dette mellom oss.
- For øyeblikket. - Hva med litt senere?
Du innser det kanskje ikke, men jeg har vært tålmodig med deg.
Kanskje jeg bør ta informasjonen til aktors kontor.
Eller, som jeg sier... jeg snakker gjerne med deg der inne.
Nei. Jeg kommer ut om fem minutter.
Hva er det?
Bare...
Jeg er lei for det. Én siste gang. Stol på meg, ok?
Én gang til. Det er alt. Så forteller jeg deg alt.
Men nå... Hør her. Du må bare stole på meg.
Én siste gang. Det er siste gang.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com