- Ja, det er klart at jeg husker. - Det er ikke for lenge siden?
Ti år er ingenting. Jeg husker alt.
Det kan vi ikke vite sikkert.
Det du ikke husker, vet du jo ikke at du ikke husker.
Det var et skikkelig kurs i semantikk.
Vi dropper forklaringen, så kan du bare holde en forelesning.
- Jeg tok med saksmappen. - Takk, Wayne.
- Fint å se deg. Hvordan er jobben? - Den går sin gang.
Ingen store saker, men jeg får mer tid med kona og barna.
Det er vel bra.
Har jeg fri mer enn tre dager, ber kona mi meg dra tilbake.
Kriminalbetjent Hays, vi måtte gå gjennom Purcell-saken igjen. Sakene.
Dere vil få dommen omgjort, eller hva?
- Er det greit for deg? - Ellers hadde jeg ikke vært her.
Hvorfor nå? Ti år senere?
Jeg vet at familien står bak, men hvorfor?
Du har problemer med hukommelsen, ikke sant?
Du har problemer med hukommelsen. Ikke klag.
I dag er det 20. mai 2015. Henry kommer innom med TV-folkene.
Hvis du ikke liker spørsmålene eller ikke vil stille opp-
-ber Henry dem dra til helvete.
Men husk hvorfor du snakker med dem. Finn ut hvor mye de vet.
Du vil slippe overraskelser så sent i kampen.
Jeg tar opp dette den 19.
I dag er det den 20. Se på bildene. Skriv notater. Husk.
Husk nattbordet, om det trengs.
Hei, far. Alt er klart.
- Jeg mener at saken er sterk. - Du får vel betalt for å mene det.
Kona mi skal gi ut en bok om saken. Kanskje hun kan hjelpe.
Vi kommer oss gjennom dette først.
Kan du fortelle om 7. november 1980? Som du husker det.
Ja visst.
7. november 1980...
En fredag. Jeg husker at det var samme dag som Steve McQueen døde.
Pappa, får vi sykle til lekeplassen?
- Hvorfor det? - Ronnie skal komme med sin nye hund.
- Vær hjemme senest halv seks. - Ja, sir.
- Når kommer mamma hjem, pappa? - Jeg vet ikke.
- Pass på søstera di. - Ja, sir.
Vær hjemme senest halv seks! Før det blir mørkt!
Ja, sir!
Barna syklet hjemmefra omtrent kl. 16.00.
Det bekreftes av flere vitner.
Skynd deg!
Kom igjen.
- Forsiktig med skinnet! - Ok.
Og hva gjorde du den kvelden?
Jeg var med min daværende partner Roland West.
Vi var på vårt vanlige skift. Vi fulgte opp en rekke tyverier.
Vi etterforsket.
Du treffer neste gang.
Skjebnen reddet rotta, og den aner ingenting.
Med andre ord: "Du er for treg."
Steve McQueen døde i dag.
- Vi bør gjøre noe. - Vi kan dra til Miss Minnie's.
Jeg kan ikke betale for det.
Det er ærligere enn de fleste forhold.
Utforsket du ikke tilbudet i Saigon da du var der?
- Jeg er vel en romantiker. - Jeg er feminist.
Vil de selge kroppen sin, har de rett til det.
Faen, man betaler jo for det på en eller annen måte.
Tror du at du kommer til å gifte deg, Purple?
Nei.
Jeg er ikke ondskapsfull nok til å utsette ei dame og barn for det.
Du...
Ikke gjør det.
Din jævel!
Rever er skadedyr.
Da jeg var liten, fikk man en dollar hvis man drepte en.
Du får en dollar hvis du lar være.
Vi tar en kjøretur og hører på litt musikk.
Ok. Kanskje vi finner noen å banke dritten ut av.
Det hadde vært fint.
Jeg tror ikke det. Jeg skal spørre. Du, Ronnie?
- Har du sett Purcell-ungene? - Nei.
Han har ikke sett dem.
- Skulle de komme innom? - Nei.
Jeg sa at han kunne komme og se valpen, men vi sa ingenting om i dag.
Beklager, Tom. Han har ikke snakket med dem.
Ja, han har vært hjemme hele ettermiddagen etter skolen.
Ok. Jeg ringer hvis jeg hører noe.
Jævla dritt.
- Jeg vil ikke spise villsvin. - Jeg sporet den i to dager.
Jeg måtte lage min egen munnlader for sesongen.
Hvorfor ville du drepe et villsvin, men ikke en rev?
Tja... Man spiser jo villsvinet.
Jeg hadde bare én sjanse. Hvis jeg bommet, var jeg kjørt.
Jeg liker vel mer like vilkår.
Unntatt med rotter.
Vet du hvor mange ganger rotter nesten har utryddet oss?
- Hvor mange? - Jeg vet ikke. Minst to.
- Jeg hater rotter. - Hva med hjort?
- Jakter du hjort? - Bare med bue.
Aldri i jakttårn og aldri med åte.
D12, kom inn. D12, kom inn.
D12 her, over.
West Finger-politiet ber om hjelp. Savnede personer. 5009 Shoepick Lane.
Oppfattet. Vi er der om ti minutter.
- 15 minutter. - Shoepick Lane?
Kjør mot Devil's Den. Du finner veien til West Finger.
Vi klarte nesten hele kvelden uten hendelser.
Slå på lyset om du vil.
Det er Tom Purcell. To barn, William og Julie. 12 og ti år.
De skulle være hjemme halv seks.
...før det ble mørkt. Det vet jeg.
- Fungerer dette for deg? - Ja. Det går bra.
- Så dere ble tildelt saken i 1980? - Ja.
Det var fullmåne den kvelden, og...
Jeg husker månen. Steve McQueen hadde nettopp dødd.
Will og Julie. Jeg finner dem ikke noe sted.
Vi må hente masse folk. Vi må lete på alle gater, i skogen...
Ta det rolig, Mr. Purcell.
Fortell hva som skjedde, så vi vet hva vi må gjøre.
De syklet rundt kl. 16.00 og skulle komme hjem halv seks.
De skulle til en venn. Han sier at de aldri kom.
- Tenkte du aldri at han kanskje løy? - Jo, så klart.
Som regel lyver alle. Men førsteinntrykket tilsa ikke det.
Jeg trodde ikke at han diktet opp dette.
- "Dette"? - Ja.
Jeg sjekket rundt om han var ærlig om overtid og høyde.
Hva er dette egentlig? Vet dere noe som jeg ikke vet?
Vi vet ikke hva du vet. Så vi kan ikke svare på det.
Jeg måtte vitne da mannens familie prøvde å få dommen opphevet i 1990.
Så jobbet jeg med saken igjen da den ble gjenåpnet.
Det var da kona mi ga ut boka. Jeg ønsker at dere kunne prate med henne.
Før trodde jeg at livet besto av tiden før og etter Vietnam.
Men det er snarere tiden før og etter Purcell-saken.
Det vender tilbake gang på gang.
Nå sitter vi her... Hvilket år er det nå? 2015?
Nå er det tilbake igjen.
Og din kones bok... Den har jo blitt en klassiker innen litterær sakprosa.
Ja... Ja.
Hun gjorde en bra jobb.
Hun var en god...
Hun var en god forfatter.
En god lærer... og en god etterforsker.
Hun var flink til mye.
- Jeg beklager tapet. - Ja... For noen år siden...
...planla vi fremtiden. Jeg pensjonerte meg.
Vi begynte å tenke...
Det var barna... Barna mine og kona mi...
Unnskyld. Jeg savner henne vel i dag.
Kona di, Mr. Purcell... Skal hun komme hjem i kveld?
Jeg tror det... Jeg vet ikke.
- Kan barna være hos henne? - Nei.
- Absolutt ikke. - Har du snakket med henne?
Ikke siden i morges. Hun er servitør på The Sawhorse.
Hun er ute med venner. Jeg får ikke tak i henne.
Etterlys dem med en gang. Skaff så mange betjenter som mulig, og hunder.
Ring sheriffen om det trengs.
Vi skal lete på jordene, i skogen og på gatene. Lys opp hele området.
Skal dere ikke ringe FBI? Det gjør de alltid på TV.
Først etter 72 timer. Vi vet ikke ennå om... Vi må vente.
Dere to begynner å banke på dører. Spør om folk har sett noe uvanlig.
- Noen slektninger de kan være hos? - Nei.
Foreldrene mine bor i Shreveport, og Lucys er døde.
Snakk med Ronnie Boyle, Wills venn.
- Jeg kan vise dere lekeplassen. - Ok.
- Får vi kikke i huset mens vi venter? - De er ikke i det jævla huset.
Men iblant kan det finnes spor etter hvor de kan ha dratt.
- Hva? Hvorfor...? - Det har gjort nytte før.
Vi må vurdere alle muligheter.
- Samme det. Gjør som dere vil. - Mr. Purcell...
Riv hele huset, om dere vil. Slå på TV-en, ta en øl. Jeg skal ut og lete.
Jeg vet at du vil finne dem, sir. Men jeg lover at vi tar hånd om det.
Du må bli her hvis vi har spørsmål eller noen ringer.
Jaså, du lover det? Hva?
Ja.
Kan du vise oss rundt i huset? Vær så snill.
Det er Wills rom. Og det er Julies.
Er det ditt og din kones soverom?
Kona mi sitt.
Sett i gang. Slå dere løs.
Kan kona ha forlatt ham og tatt barna?
- De er jo ikke sammen. - Jeg tror at du har rett.
Jeg håper at du har rett.
Hun ringer nok i så fall i morgen tidlig.
Jeg trodde først at kona hadde stukket av med barna uten å si noe.
De hadde problemer i ekteskapet.
- Når droppet du den teorien? - Omtrent to minutter senere.
- Hva faen skjer? - Jeg vil snakke med deg. Kom hit!
Hva har skjedd?
- Hva har du gjort? Hva har du gjort?! - Jeg?
Du er mora deres! Hvor var du?!
Jeg må få ha et liv! Du trengte bare å passe dem.
De fikk sykle en tur som vanlig. Om du ikke var ute på sjekker'n...!
Mrs. Purcell. Jeg heter Wayne Hays. Dette er Roland West.
Vi er kriminalbetjenter. Vi har etterlyst barna.
Vet du hvor de kan ha tatt veien?
- Venner eller familie? - Nei...
Vi har ingen familie i nærheten.
Jeg forstår ikke... Hva har skjedd?
Din idiot! Din verdiløse jævel!
- Tøyte! - Din jævel!
Hei! Har du drukket, Mrs. Purcell?
Hva? Hva så? Det er ikke ulovlig. Jeg får ha et liv.
Selvsagt. Men at dere krangler, hjelper ikke nå.
Dere må jobbe sammen. Med oss. Ok? For barnas skyld.
Han er så jævla dum.
- Alt du rører, forvandles til dritt. - Du har rakket ned på meg i ti år nå!
Hei! Nå synes jeg at vi setter på litt kaffe.
Nå roer vi oss ned.
Jeg setter på kaffen.
Barna syklet vestover mot en lekeplass nær skolen.
Tre lag på to personer leter gjennom jordene her mellom hovedgatene.
Resten kjører med søkelys på hver av disse gatene.
Her, her og her. Begynn å banke på dører.
Vi venter på hunder, men må sette i gang.
- Jeg har aldri sett dem før. - Er du sikker?
Jeg dømmer ikke. Jeg leser dem selv.
Ja, jeg også.
Men disse er gamle. Jeg har aldri sett dem før.
- Hadde han dem? - Det er ikke uvanlig.
Nei...
- Har dere funnet noe mer? - Nei.
Moren deres vet kanskje om noen av klærne deres er borte.
- Det kan tyde på at de har rømt. - Hun klarer ikke det nå.
- Og de har ikke rømt. Det vet jeg. - Ja.
Men vi må utelukke det. Det sparer tid.
Jeg så ikke barna. Men jeg så noen eldre gutter.
Tenåringer i en lilla Folkevogn.
Jeg kom ikke hjem før etter sju.
Jeg så de to barna sykle mot parken.
Jeg så ingen tenåringer, men vet at de pleier å henge ved Devil's Den.
Jeg har hørt rykter om hva de gjør der borte.
Ja, noen ganger er folk ute ved branntårnet i parken -
- og henger og hører på musikk. Bilen er Freddy Burns', tror jeg.
Jeg har sett den bomsen, men vet ikke hva han heter.
Han kjører en gokart og roter i søppel.
Alle vet hvem han er. Patty! Hva heter den bomsen?
Han heter Woodard til etternavn, tror jeg.
Jeg så ham kjøre rundt da jeg lette etter ungene.
Han kjører en gokart med en liten vogn på slep.
Han samler skrap som han selger til skraphaugen.
Han har vært her lenge. Jeg har aldri likt ham.
- Han roter i andres søppel. - Vet dere hvor han bor?
Beklager de personlige spørsmålene, men vi trenger å vite alt vi kan.
Hvor lenge har dere sovet atskilt?
- I noen måneder. - Et halvt år.
- Siden i sommer. - Ikke så lenge.
Jo. Dan dro i mai. Da begynte jeg å sove på sofaen.
- Dan? - Fetteren min.
Han bodde her i noen uker. Han er som barnas onkel.
- Hva er etternavnet hans? - O'Brien.
- Som jeg het før. - Hvor bor han?
I Springfield i Missouri. Han hadde ikke truffet oss på lenge.
- Sov han på sofaen der? - Nei, Wills rom. Will sov på sofaen.
Kan du skrive ned kontakt- opplysningene? Nummer og adresse.
Hvorfor det? Han har ikke vært her siden mai.
Vi må følge opp alt.
Iblant kan det være anspent mellom foreldrene eller bråk hjemme.
- Barn rømmer ofte hjemmefra. - De har for helvete ikke rømt.
Finn den bomsen og still ham noen spørsmål i stedet.
- Har dere snakket med Ronnie Boyle? - Han så Will sist på skolen.
Ifølge foreldrene var han hjemme fra tre.
De har ikke rømt.
Alle dro hjem og ventet på dagslys.
Jeg sov ikke den første natten. Jeg ble ute og prøvde å finne spor.
Jeg var sporer, skjønner dere.
Jeg bør stoppe. Må jeg stoppe?
Nei, det går bra.
Unnskyld. Bare fortsett, Mr. Hays.
Det var kanskje 15 karer som hjalp til den første kvelden.
De dro hjem etter noen timer.
Dagtid ville gi bedre odds. Da kunne pressen spre nyheten.
To barn er forsvunnet fra et nabolag i West Finger.
Will og Julie Purcell ble sist sett syklende vestover-
- på Turpin Road nær Devil's Den rundt firetiden om ettermiddagen.
Politiet trenger frivillige som kan lete-
- og oppfordrer alle om å være oppmerksomme-
- og melde fra om alt som er uvanlig eller som kan være av interesse.
Søsknene er 12 og ti år gamle og går på skole i West Finger.
"Fortell en historie..."
"...i dette århundret, dette galskapens øyeblikk."
"Fortell en historie."
"Det skal handle om store avstander og stjernelys."
"Navnet på historien skal være 'Tid'."
"Men du må ikke uttale dets navn."
"Fortell en historie om dyp nytelse."
Hva tror dere at Warren mener?
Hvorfor får man ikke si navnet på historien?
Har noen et forslag?
Riley?
Jeg underviser i engelsk i klassetrinn åtte til 12.
Will er min elev.
Underviser du en eldre gutt som heter Freddy Burns?
- Ja, han er her i dag. - Vi vil snakke med ham.
- Ok. - Hva leser dere nå?
Sitatet.
Det er et dikt vi diskuterer.
- Hva er det? - Hva da?
Vi hang bare. Vi skulle til branntårnet og drive dank.
- Når var det? - Halv fem, kvart på fem, tror jeg.
Og det var deg, Ryan Peters og Lampanella-gutten?
- Var det noen som drakk? - Nei.
Så du nyhetene i morges? Om de savnede barna?
- Disse to. Gjenkjenner du dem? - Ja, jeg har sett dem.
- Jeg tror at vi så dem. - Så dere dem?
På syklene sine, i går. Vi kjørte forbi dem i bilen.
- Hvilken tid? - Kvart over fire, før parken.
Så dere dem sykle i nabolaget?
- Ja, sir. - Bare én gang?
- Så dere dem ikke igjen? - Nei, sir.
Og de var ikke ved tårnet?
- Nei. - Når dro dere fra parken?
Kanskje rundt... ni. Litt senere.
Jeg har et spørsmål. Hva skal dette forestille?
Altså... Det er bare et band.
Black Sabbath? Hva betyr "black sabbath"?
- Det er en satanisk messe. - Er det sant? Er det satanisk?
Jeg tror bare at de heter det.
Så du noen av disse barna i går?
Hva?
Ja... Jeg mener "ja, sir".
- De lekte i parken. - Så du dem i parken?
- Var de ved tårnet der dere hang? - Nei.
- Jeg tror ikke det. - Men du er ikke sikker?
Jeg kjenner ikke alle barna som lekte der.
- Var det flere barn der? - Ja. Men de var ikke med oss...
Noen lekte med kinaputter.
Noen yngre løp bare rundt. Vi snakket ikke med dem.
Vet du hva noen av dem heter?
Kan du fortelle noe om Will? Eller vennene hans?
Familien? Har du fått noen følelse?
Han er en flink elev. Fåmælt.
Høflig på samlingen. Han er god i engelsk.
Jeg vet ikke hvordan han har det hjemme. Jeg kjenner ikke foreldrene.
Han er en snill gutt.
Han er følsom.
Man bekymrer seg alltid litt for de følsomme.
Noen av de eldre guttene kan være litt slemme mot de andre.
Men jeg har aldri sett Will bli plaget.
Men...
Han får nok ikke så mye oppmerksomhet.
Hvor lenge har du vært lærer?
- Omtrent seks år. - Bare her?
- Ja, sir. - Nå ser jeg meg om etter sjefen min.
Unnskyld... Politiet, du vet.
Hvordan er det her? Du vet...
Det er greit. Bra, egentlig, med tanke på omstendighetene.
Jeg hører noe nå og da.
Alle er fattige her. Det er hovedproblemet.
- Hva hører du nå og da? - Du vet... Et ord i korridoren.
De er på vakt rundt meg.
Hva kan du si om disse guttene...
Freddy Burns, Ryan Peters og Jason Lampanella?
Jeg vet ikke. De er sin egen, lille gruppe.
De er bråkjekke, men er nok egentlig utstøtte.
De spiller tøffe, men kan ikke snakke med jenter.
- Og Will er flink i engelsk? - Han leser som en 12.-klassing.
Han skriver veldig bra og følger med i timene.
Han vil ikke si mye foran klassen.
Og... Er du herfra?
Fayetteville. Jeg bor fortsatt der.
Jeg også. Fint sted.
Ja.
Da så... Takk, Miss Reardon.
Nå ser jeg meg om etter moren min.
- Ok... Jeg heter Wayne. - Amelia.
Ok.
- Tror du at du finner barna? - Jeg håper det.
- Jeg sier ifra om noe dukker opp. - Gjør det.
Hva som helst.
Har du et nummer?
- Jeg hører fra meg. - Bra.
Tror du at de lyver? Jeg mener, de lyver jo...
Men er det vanlige tenårsløgner eller noe mer?
Jeg vet ikke.
Burns løy om ølen. Det kan være flere grunner til det.
Et par karer får skygge Burns og Peters.
Jeg har fått en adresse til den søppelfyren, Woodard.
Vi avhører tenåringene igjen hvis det trengs.
Hva med læreren? Skal du treffe henne igjen?
Etter skolen...
...dro vi til fyren som ble kalt bomsen.
Brett Woodard.
Han kjørte rundt på en gokart og samlet skrap.
Han var ikke hjemme.
Vi sjekket rundt huset. Døren var åpen.
Uansett... Dere vet jo hva som skjedde med ham.
Bakgården så finere ut.
Mange får problemer når de kommer hjem.
En av mine gamle rodeokompiser havnet på gata i Shreveport.
En annen kompis sitter i fengsel i Oklahoma.
Han drepte en fyr i et barslagsmål.
Kjenner du noen sånne typer?
Et par.
Vi får etterlyse ham.
Jeg er klar til å dra nå.
Jeg vil ikke være her. Jeg må slutte for i dag.
Å... Vi har ikke helt kommet til spørsmålene ennå.
Jeg forstår om det er vanskelig å snakke om det.
Ikke i dag. Unnskyld.
- Går det bra, far? - Jeg tror det. Jeg vet ikke.
- Kan du få dem ut? - Ja visst.
Jeg vil takke alle frivillige som kom hit i dag. Dette er tøft.
Få vekk de jævla hundene.
- Hva gjør partneren din? - Han gjør sin egen greie.
- Hvordan hjelper det oss? - Han var LRRP i Vietnam.
Vet du hva det er?
Fjernoppklaring.
Han ble sluppet ned i jungelen alene.
To eller tre uker senere kom han tilbake med skalper.
Han er som en stifinner. Han sporer villsvin for moro skyld.
Hvis han vil lete alene, er det greit.
Helvete.
- Roland? - Ja.
Jeg har funnet gutten.
"Hva er kjærlighet?"
"Ett navn for det er viten."
Far?
TV-teamet har dratt.
Far?
Det er en til sånn dukke... lengre borte.
Omtrent der stien ble dårlig.
- Ta inn alle som bevis. - Ok.
De ledet meg... som landemerker, eller noe.
Gutten hadde en hodeskade.
Jeg måtte rydde litt der borte.
- Jeg kunne nesten ikke gå inn. - Ok.
Ikke noe spor etter jenta. Vi må fortsette å lete etter henne.
Ok, det skal vi.
Dere vet hva jeg fant. Jeg trenger ikke å si det igjen.
Jeg er ferdig, om dere ikke sier hva som foregår.
- Feil mann ble dømt for ti år siden. - Sier du det? Fortell hvorfor.
Ok, dere får 20 minutter til en annen gang.
Det er sånn det må gjøres. Da er vi ferdige rundt neste sommer.
- Jenta. Julie. - Alan...
Hva med henne?
Fingeravtrykkene ble lagt inn i systemet da databasen ble laget.
- Ok. - Et innbrudd i Salasar i Oklahoma...
...for to måneder siden. Et apotek. Noen hadde brutt seg inn.
Politiet sjekket etter fingeravtrykk.
De fikk bare én match i systemet. Julie Purcell.
- Julie... Lever hun? - Tydeligvis.
Herregud...
Hun er der ute.
- Hvor skal du? - Ut og lete igjen.
Vi må finne henne.
- Det er for mørkt. - Det blåser jeg i.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com