Kongens datter.
Engang var der en smuk ung pige
gemt væk i et kloster tæt på ​​havet.
Marie-Josephe!
Hendes eksistens var en hemmelighed.
For hun var kongens datter.
Marie-Josephe!
Fra helt ung var hun tiltrukket af havet.
Til stor forfærdelse for klostrets strenge nonner
som gjorde deres bedste for at beskytte hende mod verden.
Hvor ofte er du blevet advaret mod at svømme i havet?
Meget ofte.
Og din straf.
Tilbagekaldelse af riderettigheder,
brændt din elskede cello, var ikke nok til at omveje dig.
Det er Satans stemme, der kalder dig til det uhellige hav.
Nej... Abbedisse, det er simpel glæde.
Stille. Stille, sagde jeg!
I mellemtiden, på slottet i Versailles, Marie-Josephes far,
Kong Ludvig XIV, konge af Frankrig,
vendt tilbage sejrrigt fra en dyr krig
der havde trukket ud i årevis.
Vores tropper har kæmpet med enestående dygtighed og mod.
Det har været mig en ære
at stå ved siden af ​​dem.
Frankrig havde stadig fjender.
Min konge.
Og den dag, blev manden også kendt som solkongen,
mindet om at han ikke vil leve evigt.
Nu…
Hvor var jeg?
Et par centimeter til højre,
og den havde ramt hjertet.
Hvis Frankrig mister dig,
ville det være katastrofalt.
For ikke at tale om min ensomhed.
Der er en mulig løsning.
Jeg har undersøgt en mulighed
af et legendarisk havdyr.
En fisk?
Er det din løsning?
Hvis spørgsmålet er kongens dødelighed,
kunne det væsen være løsningen.
Og dermed beordrede Solkongen en risikabel ekspedition
med at finde den tabte by Atlantis under vandet.
Og dens sagnomspundne havfruer.
I troen på, at de havde nøglen til evigt liv.
Hold fast, kaptajn.
Giv mig en hånd med her.
Til denne farlige mission, var en modig kaptajn
sendt ud for at søge langt ude på havet.
Jeg tror, ​​jeg så en.
Stik nord.
Er du sikker?
Kun hvis du tror på det utrolige.
Klargør tønden!
Klargør tønden.
Sænk nettene!
Sænk flyderen!
Fyr.
Fyr!
Hiv!
Op!
De slår os ihjel!
Vi behøver kun hunnen.
Lad hannen gå.
Så, kaptajn Yves De La Croix.
sendte besked om den fantastiske tilfangetagelse til Versailles,
på kongelige brevduers vinger.
Fantastiske nyheder, Deres Majestæt!
De La Croixs sejler hjemad.
I besiddelse af en mirakuløse last.
Den kommende formørkelse er den perfekte timing.
Bøgerne er klare om disse forhold.
der står, at skabningen skal ofres
når månen passerer solen
for at overføre dets evigt liv.
Måske skulle vi vente, Dr. Labarthe,
indtil vi har beviset for, at bogen ikke bare er fiktion.
Slap af, fader.
Doktoren vil ikke risikere sit omdømme på grund af en besynderlige påstand
medmindre han følte sig selvsikker.
Byen lige fremme, kaptajn!
Kongens nærmeste minister
var i tvivl om doktorens plan med havfruen.
Og som skæbnen ville det, havde han bedt om
at kongens datter deltager i den kongelige fejring af den kommende solformørkelse.
Fader? Svar fra klosteret St. Elein.
Giv mig hendes fil.
Abbedissen ikke kan vente med at imødekomme vores anmodning.
Og den næste dag tog fader La Chaise afsted for at hente kongens for længst mistede datter.
Dermed starter Marie-Josephes eventyr.
Hun er blevet trodsig.
Immun over for al disciplin.
Men rapporter gennem årene fortalt om et fantastisk musikalsk talent
så klar i hengivenhed til Gud.
Hele hendes barndom, ja. Men hun er blevet...
Kære Abbedisse...
Jeg har brug for at vide, om hendes talenter kan hilses velkommen...
i hoffet.
Du forlader os, Marie-Josephe.
Hvor skal jeg hen?
Til et overdådigt og glitrende helvede.
Hvor du uden tvivl vil trives.
Tjener du kongen?
Nej, jeg arbejder for kongen.
Jeg tjener Gud.
Tager du mig med til at møde kongen eller Gud?
Jeg har altid hørt historierne om Versailles.
Havde aldrig forestillet mig, at det ville være sådan...
Storslået?
Det er helt klart en drøm.
Magali.
Marie-Joseph D'Alember.
-Dette er Magali. -Hej.
Vis hende til sit værelse.
Nej, vi skal ikke i slottet.
Denne vej, Mademoiselle.
Sire, det er tid.
Kedelig!
Jeg kunne skrive bedre musik end det.
Måske skulle du komponere din egen musik, Deres Majestæt.
Måske skulle jeg være min egen præst.
Find mig en komponist, der er frisk, kæmpende.
Ingen hast.
Ikke travlt, altså?
Omgående!
Skal vi begynde dagen?
Tilgiv mig Fader, for jeg har syndet.
Jeg gik i seng med Madame Scarron i aftes.
Devereaux.
Det var Madame Devereaux.
Det tror jeg ikke.
Devereaux er intellektuel.
Hun er også brunette.
Tilgiv mig Fader, for jeg har syndet.
Jeg gik i seng i med Madame Devereaux i aftes.
Du er hermed tilgivet.
At have tjent dette kvartal så hurtigt er en storslået bedrift.
Jeg tvivler på, at jeg har tjent noget.
Ydmyghed bringer dig ingen vegne ved hoffet, Mademoiselle.
Farver og bravader er dagens orden.
Se de piger. Jeg passer ikke ind her.
Det er min opgave, at du vil.
Alle kvindernes rum vender mod øst.
Så vågner i med en stråle af solkongen på kinden.
Det her stykke skrev hun i klostret, Deres Majestæt.
Det er ikke mig, der skal vurdere, om hendes evner er gode nok.
Hun er ikke uden talent.
Og husk, at hun ikke har nogen formel uddannelse.
Jeg taler om talent, en ting man er født med.
Jeg møder hende i morgen.
Og husk, ingen må vide, at hun er min datter.
Hvor længe var du i klosteret?
Siden fødslen. Jeg kender ikke mine forældre.
Blev du taget fra dem, som jeg fra min mor?
Nej.
Jeg blev efterladt.
Hvor poetisk.
Traumer i starten af ​​livet inspirerer ofte til storhed.
Nogle gange tror jeg, at traumet var større for abbedissen, end det var for mig.
Deres Majestæt,
første hæder denne morgen tildeles Monsieur Jean-Michel Lintillac,
søn af kniplinger og eksportbaron, Pierre Lintillac.
Jeg får en følelse af ærefrygt, når jeg står her i solkongens lys.
- En glæde for Frankrig. - For Frankrig!
Jeg kommer for at vise min taknemmelighed...
Vores nationers taknemmelighed for din seneste militære triumf.
Det er Guds triumf.
Og…
Vores modige soldater.
Til ære for din kommende fødselsdag, Deres Majestæt, lad mig tilbyde denne gave.
Min fars kæreste eje.
Smedet med sjældne kinesiske diamanter.
Jeg kan ikke lide fødselsdage.
De minder mig om min dødelighed.
De minder også om din sjæls udødelighed, Deres Majestæt.
Jeg er ikke bekymret for min sjæl. Ihvertfald ikke endnu.
Så sig mig, hvordan har din kære far det?
Han er klar til at gå bort fra denne verden.
Javel.
Måske er der mere at gøre med drengen.
Det betyder?
Krigen har udtømt statskassen.
Hvorfor vender vi så ikke drengen på hovedet og ser, hvad der falder ud af lommerne?
Han står til at arve en formue.
Du er hemmelighedsfuld og gådefuld.
En passende opførsel for andre end mig.
Tror du på tilfældigheder?
Eller skæbnen?
Hvorfor stirrer de?
Udseende er alt.
- Udseende? - Ja, Mademoiselle.
De vil hellere sladre om dig
end at reflektere over tomheden i deres liv.
At blive smidt ud af et kloster er næppe et eventyr.
Måske, men det faktum at kongen lod dig komme hertil
gør dig til genstand for intriger.
Næst efter nogle hemmelige overraskelser har han planlagt til den kommende solformørkelse.
Ejer. Kongen også formørkelsen?
Jeg tror, ​​når man hersker over månen og solen,
er han berettiget til at planlægge dens rendezvous.
-Har du et yndlingsspringvand? -Ja, Fontænefloraen.
Den er derovre.
Er hun ikke smuk?
Mademoiselle, vær forsigtig.
Mademoiselle!
Kongen!
Tillad mig, Mademoiselle.
Marie-Josephe. Præsenter dig for kongen.
Kunne du fjerne det chok fra dit ansigt og give et smil?
Har du et ægte smil?
Gemt et sted?
Vær ikke flov, mademoiselle.
Den statue, har fået mange til at miste balancen.
Selvom.
Det mest er mænd.
Ingen grund til at tage den af, mademoiselle.
Jeg har flere.
Tag hende til det værelse, som passer til min nye komponist.
Er vi døde og kommet i himlen?
Det tror jeg ikke.
Vi er nu i slottet,
blandt de virkelig privilegerede.
Og jeg er udnævnt til din opvarter.
Det hele er så storslået.
Hvis du kun kunne vælge én, hvilken ville det så være?
De er alle så smukke.
Men…
Jeg vælger min cello,
min frihed.
- Rolig! - Hold den!
Kongen byggede dette,
for at hente vand til Versailles fra havet via Seinen.
Det er et system som regulerer alle springvand.
Og der er kanalen til den underjordiske flod.
Hvor vandet løber igemmen.
Efter hannen blev smidt i havet,
Så faldt hunnen i en mørk og sløv søvn.
En sømands fordrukne kommentar.
Var der to af dem?
Ja, Deres majestæt, men hannen er ubrugelig til vores formål.
Kun hunnen besidder den uendelige livskilde.
Det, du foreslår, doktor, er en helligbrøde.
-Det, jeg foreslår, er revolutionært. - Stop skænderiet. Stop det.
Jeg vil gerne se væsenet så hurtigt som muligt.
Ja, Deres Majestæt.
Hvis det er ægte, så har vi brug for det.
Hvilket betyder, vi har brug for ham.
Hvorfor er du så ivrig efter at gøre ham til din fjende?
Selvrespekt, måske.
Min udødelighed sikrer Frankrigs fremtid.
Det eneste Gud giver dig som udødelig
er din sjæl, og du har kun én at miste.
Der må være noget, du vil lide.
Kaptajn!
Bring væsenet frem!
Det er lettere sagt end gjort, sir.
Hun er på bunden, svækket og traumatiseret af rejsen.
Du taler, som om den var menneskeligt.
Man kan ikke tale med sådanne en ting.
Jeg mener, at hun opfører sig som et menneske.
Hun er rebelsk, vil ikke spise.
Det er, som om hun har mistet viljen til at leve.
Interessant.
Tror du, den vælger at dø?
Nonsens. Væsnets tilstand er uacceptabel.
Den skal bringes til en doktor med det samme.
Du er doktoren, jeg er sømand.
Måske skulle du huske det, før du taler så uforskammet.
Kaptajn Yves,
Forstår du, at væsenet er midtpunktet i fejringen?
-Ja, sir. -Godt.
Så sørg for den er sund og rask til formørkelsen.
Til gengæld skal du modtage en kongelig belønning.
- Majestæt. - Men,
svigter du mig,
så vil en mørk kælder være som paradis.
Det lover jeg.
Hvad laver du? Ingen må være her.
-Hvad mener du? -Jeg stiller spørgsmålene, ikke dig.
- Svar mig. - Den kaldte på mig.
Hvem kaldte på dig?
Væsenet, i vandet.
-Hun kaldte? -Ja, med sin sang.
Kan du ikke høre det?
Jeg hører kun noget som
en delfin eller en hval, men ikke sang.
Jeg vil bruge hendes sang til min musik.
Så kongen og verden kan høre det, som jeg gør.
jeg er ikke sikker
hvem af jer er den mest ejendommelige.
Hun har grønne øjne, og hår som vores.
Hun kaldte på mig fra mit kammer
En smuk behåret fisk kaldte på dig fra dit kammer?
Nej nej. Ikke en fisk.
Jeg tror, ​​hun er havfrue. Som i bøgerne.
Hendes sang inspirerede til dette.
Fortvivl ikke, d'herrer.
En kvindes sjæl er lige så musikalsk som en mands.
Med et strejf af mere vibrato.
Sir, det er tid.
Et strejf af melankoli.
Ikke noget, jeg har hørt før.
Det er som fra denne verden og til en anden.
Inviter vores unge komponist med til bal.
Tilgiv mig Fader, for jeg har syndet.
Ja?
Jeg kan ikke huske de nøjagtige detaljer om, hvad der skete i går aftes.
Jeg forstår. Du er tilgivet.
I klostret plejede vi at lade som om vi lagde makeup til et storbal.
Mademoiselle, du ødelægger nuet. Tal ikke.
Nu…
Forbered dig på at stråle.
Magali!
Hvad er der galt?
Jeg ligner en klovn!
Nonsens, sådan bliver damerne sminket.
Så vil jeg hellere ligne en mand.
Sådan kommer mændene også til at se ud.
Deres Majestæt,
må jeg præsentere en noget
anden version af mademoiselle D'Alembert.
Jeg kan godt lide dit unikke udseende.
- Måske følger andre efter. - Åh, det tvivler jeg på.
Du er noget, de aldrig kan blive.
Et individ.
I alt ting formoder jeg.
Inklusiv din musik.
Jeg har brug for din hjælp.
Undskyld mig, Mademoiselle.
Jeg har brug for en genial suite til fejringen af ​​formørkelsen.
Noget kongeligt, noget spirituelt...
- Noget der passer til Apollo. - Og solkongen?
Hr Lintillac.
Måske kan du tilbyde at danse med den unge mademoiselle.
Jeg ville være beæret.
De to nyeste medlemmer af hoffet,
den ene, flotte søn af Frankrigs rigeste købmand,
Og en forældreløs, som for nylig er befriet fra et kloster defineret af
ydmyghed og kyskhed.
Så må jeg ydmygt spørge om en sådan dydig ung dame
vil vide, hvordan man danser.
Jeg er bange, Deres Majestæt, jeg ville ikke vide, hvor jeg skulle begynde.
Mademoiselle. Tillad mig at tage føringen.
En menuet. Tre kvarters takt.
Ned, op, ned, op...
Så, spark. Det er. Smuk.
Og væk. Ja, for mig. Et spin.
Smuk. Og spark...
Og spark.
Og op... Og vend om...
Og hold op, det var det.
Tilbage.
Og ned.
Nu væk.
Til mig.
Og så afsted.
Det er jeg ked af.
Du klarede dig godt, min kære.
Hun er meget smuk.
Det, hun er, er en mulighed.
Men hvordan ved jeg ikke endnu.
Alle sammen, kom og nyd fyrværkeriet!
Det var så fantastisk.
Kongen er den mest yndefulde danser.
Du ville have elsket fyrværkeriet.
Det var så spektakulært.
Noget ved dig skræmmer hende.
Måske er det fordi du fodrer hendes døde fisk.
- Fortalte hun dig det? - Selvfølgelig. Hvem ellers?
Ja, hvem ellers?
Dette sted er smukt.
Jeg elsker vandet.
Du ser ikke ud til at være bange for det.
Du ser ikke ud til at være bange for noget.
Absolut ikke vand. Jeg voksede op ved havet.
Det var det eneste sted, jeg kunne tage hen for at undslippe klosteres fængsel.
Jeg har det på samme måde med Versailles.
Derude, bag den port, er sømandens yndlingssyn.
Kystlinjen som forsvinder i det fjerne.
Uden at vide, hvad der kommer næste gang, andet end et eventyr.
Lyder vidunderligt.
Har du nogensinde været ude på havet?
Kun i mine drømme.
Abbedissen betragtede svømning som en forbrydelse.
En forbrydelse?
- Mod hvem? - Mod Gud.
Livskraften er blevet bekræftet.
Som jeg forudsagde, kommer den fra hjertet.
Når vandet er tømt ud,
vil væsenet blive dræbt og organet fjernet,
og livskraften er i vores hænder.
Det er en flot kjole. Interessant. Passer til dine øjne.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Det er dejligt at være her med nogen igen.
En helt anden oplevelse.
Jeg forstår, at du har selskab her fra tid til anden.
Et rygte.
Mærkeligt at et hof er så blottet for sladder.
Det gør den ikke falsk.
Statuen i springvandet hvor du faldt i...
Det var den sidste kvinde der var sammen med mig i haven.
- Hvem er hun? - Jeg plejede at tegne hende.
Jeg er ikke særlig god.
Hun hed Louise de Valiere.
- Minder jeg om hende? - Ingen minder mig om hende.
Før dig.
Jeg er bange for, at jeg har misbrugt min autoritet...
Jeg udspurgte nogle af nonnerne i klosteret.
Dem du kunne lide.
- Jamen, der er noget som hedder privatliv. - Åh, det vil jeg ikke tro.
De fortalte mig, at du kan lide at ride
og er fascineret af edderkopper,
hvilket er mærkeligt, for de skræmte dig som ung pige
- efter en bed dig i benet. - Det kan du umuligt vide.
Jeg er konge, ikke?
Og konger har en måde til at få alt at vide.
Du har givet et løfte på to millioner livre.
Det er en stor sum, sir, selv for et hertugdømme.
Omkostningerne er for store til at ære min fars liv.
Jeg ser ingen grund til at placere hertugdømmet i jorden med din far.
Titlen "Duke de Lintillac"
skal forblive i live
som dit.
Jeg er rørt uden ord, Deres Majestæt.
Du har ikke sagt noget om den fisker der.
Så…
- Lækker? - Nemlig.
Væsenet ser ud til at være kommet sig, Deres Majestæt.
Det vil være i perfekt tilstand til ceremonien.
Frankrigs gode tjenere.
Til minde om eksportbaronen Pierre Lintillac,
som har fundet vejen til Himmeriget,
Præsenterer jeg hans søn, den fremtidige hertug de Lintillac.
hvis titel skal tildeles af mig
i min suveræne fejring af solformørkelsen.
For Frankrig!
En barracuda er grusom nok.
Ti vil krumme dine tæer.
Vi ramte en pod på 300 store.
Mere end et stort værtshus med fulde musketerer.
De ramte skroget. Bang!
Tvinger os op mod klipperne.
Og lige som de var ved at bide gennem plankerne--
Hvor skræmmende.
vil du fortælle os, at du flåede dem fra hinanden med dine store tænder.
Vi vendte sejlet og slog dem med vinden.
Den nemme måde.
Jeg tror, ​​det er den smarte måde.
En mand, der undlader at dræbe sit bytte er enten en svækling eller kujon.
Og en mand, der kun ser to valg, er et fjols.
-du er en værdiløs opkoblingen. -Og du opfører dig som en.
Så er det nok!
Rolig.
Deres Majestæt.
Tilgiv mig, Deres Majestæt. Det var min skyld.
Server den sjette ret. Spil videre.
Marie-Josephe!
Du må ikke svømme her.
Hale er så skarp at den kan skære gennem sten.
Heldigvis er jeg ikke lavet af sten.
Nej, det er du ikke.
Godt skudt!
Hvorfor hader du ham så meget?
Jeg plejede at sælge blonder til Kina for hans far.
På vores sidste rejse nægtede kineserne at betale for halvdelen
så hertug anklagede mig for at stjæle og fik mig arresteret.
En skam ikke? Når løgne slører sandheden.
Det ser ud til at være sådan det fungerer her.
Ikke dig.
Du siger, hvad du tænker.
Ligesom dig.
Ja. Og det giver mig problemer.
Så du kan ride!
Måske bedre end dig!
Armen er desværre brækket.
Jeg er bange for, at vi bliver nødt til at amputere.
Nej.
Knoglen vil ikke hele sig selv, mademoiselle.
Det er den foreskrevne procedure.
Far,
lad ham ikke tage min arm.
Gud vil beskytte mig.
Læg armen i slynge doktor og gennemgå hendes tilstand i morgen.
Du ude af dit element her?
Hvis vi ikke handler, så vil infektionen resultere i tabet af liv.
Handle hvordan?
Deres Majestæt.
Han vil tage min arm.
Vi kan helt sikkert gennemgå situationen i morgen, før vi tager så drastiske foranstaltninger.
-Jeg er ikke sikker. - Holdt vær stille.
Må jeg?
Livet er fyldt med lidelse, mit barn.
Og du har lidt så meget.
Bare hvil dig.... Og få det på afstand.
Gud er med hende.
Endnu bedre end videnskab.
Hr Yves.
Hun har det ikke godt.
Havfruen. Hun vil hjælpe.
Har hun sagt det?
Hvem ellers?
Taler fisken også til dig?
På en måde, ja.
Hvis der sker noget, så vil jeg aldrig tilgive mig selv.
Forestil dig, hvordan jeg har det.
Hun kan umuligt blive helbredt så hurtigt?
Hun er åbenbart i stand til alt.
Hun frembragte et gyldent lys, Deres Majestæt.
Og jeg kunne trække vejret under vandet.
Uomtvisteligt bevis, Deres Majestæt.
Bevis?
Jeg går ud fra, mademoiselle, har hørt om skabningens ekstraordinære kræfter.
Jeg er enig i, at der er sket noget
men hvad er endnu ikke klart, du taler om fabler.
Alt er en fabel indtil det er bevist.
Og nu har væsenet valgt dig
som den første til at opleve hendes helbredende kræfter.
Kald hende ikke et væsen.
Hun har en sjæl, ligesom dig.
Nonsens. Hun er et væsen.
Og hendes formål er at tjene hoffet.
Er det derfor hun er her, er du syg og trænger til en kur?
- I må undskylde. - Sid, fader.
Ingen er syge, barn.
Din nye ven er her for at varsle en helt ny dag for alle Frankrigs tjenere.
Du er den mest vidunderlige og generøse monark.
Ved at bruge havfruens kraft til at helbrede Frankrigs folk.
Du har fortjent din plads i evigheden.
Godt,
så længe det er tjent.
Og når hun har fuldført den vidunderlige opgave,
vil du da sætte hende fri?
Hendes liv er, hvad Gud har til hensigt.
Havfruen blev bragt hertil for kongen, ikke for Frankrig,
lige som jeg blev og som du blev.
Jeg har mere tro på ham end dig.
Måske, men du er naiv.
Og du er kynisk.
Med al respekt, mademoiselle,
hvad ved du om verden
som du kun har set fra vinduet i klosteret?
Antag venligst ikke det
jeg ikke har levet så bredt som dig betyder ikke jeg har levet dybt.
Desuden vil jeg en dag se verden.
Det tror jeg, du vil.
Det mener jeg uden at fornærme.
Jeg troede, du ville vise mig en anden side af Versailles?
Det gør jeg. Se.
Hvad siger folk om mysteriet med kongens pige?
En almindelig pige, måske.
Rygtet siger, at hun har bånd til kongen.
Hvilken slags bånd?
Det er stadig et mysterium.
Skal jeg hjælpe!
Det er fiskerens hus, hvor Benoit og jeg bor.
Det er sødt.
Sødt?
Sødt er ikke et ord, der kan bruges om fiskere.
Strålende, modig, frygtløs,
men ikke sødt.
- Har du et fyrtårn? - Det har jeg.
Der er kun få trin.
Udsigten er flot.
Ja, men…
Men derude, hinsides horisonten, hvor floden møder havet,
det er der.
Hvor en sømand får sit sidste blik af Frankrig.
Jeg kan se dig stå, ved roret på dit skib.
Sejle ind i solnedgangen.
Det er min drøm.
Sejle væk fra alt dette.
Hvad er din drøm?
Jeg vil have havfruen skal vende tilbage til sit hjem.
- Hun er bestemt ikke af denne verden. - Det er jeg heller ikke.
Jeg vil med hende.
Vil du med hende?
Egentlig ikke, men
Jeg kunne svømme i hendes lys.
Og jeg ville svømme forbi det hurtigste skib.
En dag vil jeg have dig på stævnen af ​​mit skib.
Så sejler vi et kapløb med havfruen og ser, hvem der er hurtigst.
Kom, der er mere at se.
Det er forbløffende. Hvad er det?
Det kaldes Kærlighedens Tempel.
Bygget til ære for en kvinde, uden navn.
Rygtet siger, at...
Tak fordi du tog imod mig, Deres Majestæt.
Der er noget, jeg må bede om, ydmygt. Med respekt.
Men først, tillad mig at spørge dig om noget.
Noget for Frankrig.
Hvad som helst, Deres Majestæt, selv mit liv.
Det er noget lidt mindre drastisk.
Jeg vil have, at du tager imod min datters, Marie-Josephes, hånd i ægteskabet.
Jeg er overvældet.
Det ville være en ære.
Godt.
Nå.
Da du ikke lyttede ved døren,
må du være lidt til en siden.
Fuldstændig.
-Hvad synes du? -Elsker hun Lintillac?
Betyder det noget for dig?
Er jeg så...
uendeligt og uendeligt selvcentreret?
Det er værre.
Din magt er så fuldstændig
du har aldrig bekymre dig om nogen.
Og det er ret forfærdeligt.
- Hvad laver du? - Hun kalder på mig.
Jeg vidste ikke, at jeg kunne føle sådan.
Mademoiselle, stjerner i dine øjne klæder dig.
Fader.
Der er sket noget fantastisk, jeg kommer for at fortælle dig.
Senere, du lille.
Kongen har bedt om at se dig.
Du skal træde langsomt frem.
Stille og rolig.
Kan du huske vores samtale i haven?
Om springvandets kvinde?
Ja selvfølgelig. Den eneste.
Du minder meget om hende.
Nogle gange tror jeg, du er hende.
Du har
din mors ånd.
Min mor?
Hun havde et sind og sin egen ånd.
Hun var et individ.
Hun var ikke skabt til et liv i hoffet.
Men det er du.
Hun tog afsted mod klostret, før jeg vidste, at hun var med barn.
Hun døde under fødslen.
Du er min far.
Ja.
Men jeg er en frygtelig mand.
En meget egoistisk mand.
Jeg holdt mere af Frankrig end af dig eller hende.
Hvorfor fortæller du mig det?
For der er et ofre du skal gøre for Frankrig.
Ofre?
Vores lands statskasse er tom.
Fjender omgiver os.
Løgn, forræderi.
Vi har brug for penge, barn.
Den unge hertug Lintillac...
Hans penge, når du gifter dig med ham...
Nej! Nej!
Jeg gifter mig ikke med den mand! Jeg vil ikke!
Du behøver ikke være enig, barn.
Du skal adlyde.
Selvfølgelig…
Deres Majestæt.
For Frankrig.
Jeg bad hver aften som lille pige
for en mor og far.
Og nu ville jeg ønske, at mine bønner aldrig var blevet besvaret.
Du må holde op med at håbe på en perfekt verden.
For vi bor i den.
Du forstår alt, gør du ikke?
Jeg har oplevet noget.
Havfruen har rørt ved i mit væsen.
Kun Gud kan give os udødelighed,
medmindre du tror, ​​at han har givet dig magt.
Jeg tror, ​​han har givet mig kraften til at opdage.
Jeg taler om sjælen.
Jeg elsker kongen!
Ved at myrde et intelligent væsen i hans navn,
så sender du ham til evig fordømmelse.
Gå til din kirke, præst.
Bekymre dig om din egen sjæl.
Og hold dig fra mig.
Jeg er ikke mere fri end dig.
Hiv!
Nej!
Alt er i orden, Deres Majestæt.
Væsenet er i toptilstand til proceduren.
Godt. Sig hvad skal ske.
-Ja. -Deres Majestæt…
Jeg kan ikke længere tie.
Hvor ulig dig.
Sid, fader.
Jeg kender dine følelser.
Du begår den største dødssynd.
Det her handler ikke om synd, det handler om videnskab.
Videnskaben er ikke absolut, Deres Majestæt.
"Den, der ransager menneskers hjerter, vil kende åndens sind."
Tak for din fine skriftlinje
men medmindre du har talt med Gud, tror jeg ikke du kender hans vilje.
Måske ikke, men jeg ved, at udødelighed alene er Guds provins.
Hvem placerede så havfruen i havet, så vi kunne fange den?
Hvem opfordrede mig til at udføre hans vision om et suverænt Frankrig?
Forveksle ikke guddommelig ret og guddommelig vejledning.
Så lad ham afgøre det.
Befal mig, åh, himmelske Fader,
slå mig ned her og nu
hvis jeg er ved at begå en dødssynd.
Så fader...
Hvis fællesskab med skabningen giver mig evigt liv.
Så er det Guds vilje.
Fortsæt.
Benoit...
De vil dræbe hende.
Vi må advare Marie-Josephe.
I morgen vil en ny tidsalder gry for alle undtagen os.
-Du må aflede ham. -Det gør jeg.
Jeg gør.
Mousierre.
Stop! Kom her!
- Doktor, jeg håbede at. - Spar på vejret, De La Croix.
Du er i knibe, sniger sig ind på kongens datters værelse,
det er en dødsforbrydelse.
Spær ham inde for natten.
Spark ham.
Der skal ikke være musik denne morgen. Forlad stedet med jeres instrumenter.
Det er tid, sir.
Du kan ikke dræbe havfruen! Jeg vil ikke lade dig gøre det!
Du vil ikke lade mig?
Lærte Abbedissen dig ikke om måde hold?
Her er mit tilbud.
Du returnerer hende til havet, så giver jeg mit samtykke til ægteskabet.
Du kan ikke prutte med din konge som en butiksejer.
Jeg kan næsten ikke tro, at jeg var så blind, at jeg ikke så dette øjeblik komme.
Du svømmer med hende, du kommunikerer med hende, hun er dit kæledyr.
Nej! Hun er ligesom et menneske!
Hun føler sit liv, ligesom vi føler vores.
Måske så.
Men det er dig, der har bevist, at doktoren havde ret.
Tror du, jeg vil gøre det for min egen udødelighed?
Frankrig har brug for en leder der kan beskytte dem.
Det er latterligt! Det er mord!
-Stille! -Stille til dig, far!
Dit bryllup er i dag.
Vær klar.
Musketerer!
Hvem skal giftes i dag?
Mademoiselle D'Alembert skal giftes med Monsieur Lintillac.
Marie-Josephe?
Mademoiselle, du skal falde til ro og forberede dig til brylluppet.
Magali, hent Pere La Chaise få ham til at komme og høre min tilståelse.
Du skal gøre som du er blevet beordret til.
Ellers mister du dit liv.
Dræn vandet.
At dræbe havfruen vil forbande hans sjæl i stedet for at redde den.
Du er den eneste, der kan stoppe ham.
- Det kan jeg ikke. - Ja, det kan du.
Undskyld, jeg har prøvet.
Kongen har regeret så længe
at han tror, ​​han har fået tilladelse af den Almægtige.
Så befri mig fra dette kammer, så jeg kan sige farvel til havfruen.
Kongen har forbudt kontakten.
Det er derfor, jeg spørger dig. Nej, jeg beder dig, fader,
Vær venlig at hjælpe mig.
Glem hvad der er rigtigt.
Og gør hvad der er rigtigt.
Min årsag er anderledes end din.
Men havfruen må undslippe kongen.
Ingen vil tro, du skal til bryllup
klædt sådan.
Min kære Magali,
du har været en sand ven.
Jeg vil savne dig.
Jeg er nervøs for dig.
Var det ikke dig, der sagde
at traume kan inspirere til storhed?
Det var bare for sjov.
Jeg tager pigen med til et skrifte.
Jeg har ordre til at holde hende her indtil brylluppet.
Og du tør udfordre mig?
Det er det kys, jeg altid havde troet, jeg skulle give min far.
Gud har givet dig vinger.
Jeg håber, du ved, hvordan man flyver.
Fastgør rebet.
Løft nettet.
Hvad? Vi har ikke hele dagen.
Benoit.
- Du kan umuligt gøre det her. - Vi gør, som han siger.
Uanset om vi ender i Bastillen eller gifter os til penge,
så gør vi som der bliver sagt.
Jeg ville aldrig lade ham dømme mig.
Hvorfor vil du?
Jeg svømmede med hende i nat.
Hun fortalte mig at du var hendes bortfører.
Vidste du, at du tog hende fra hendes barn?
-Nej. -Men du kendte til hendes mage?
Ja, og vi satte ham fri.
Så skylder du hende retten til at vende tilbage til den familie, hun har forladt.
Og få mine mænd i galgen.
Jeg spørger ikke dem.
Jeg spørger dig.
Hvad får dig til at tro at sejle på havet er vigtigere end hendes ret til at bo der?
- Retfærdiggør kongen alt? - Du mener din far.
Jeg mener kongen.
Er du ikke bedre end ham?
Du sagde…
Kongen kan ikke dømme mig.
Mente du?
Jeg kunne aldrig gifte mig med en mand, jeg ikke elsker.
Alle ud! Tag mændene med.
Gå mod skibene og sejl med det samme til Le Havres klippe.
Hvad med jer to?
Med Gud vilje ser vi dig der.
Lad os gå. Du hørte kaptajnen. Afsted!
Vi bliver nødt til at krydse broen.
Du ødelægger din kjole.
Så gør jeg det.
- Du skal følge de anvisninger, jeg gav - Doktor!
Ja?
Det er pigen. Hun er flygtet.
Hendes eneste chance er at svømme gennem den underjordiske kanal.
Hun svømmer i hvert fald mod friheden.
Vandstanden er for lav til, at hun kan springe over muren.
Kan du ikke dræne vandet fra slottet ud i poolen?
Hvis vi dræner kanalen og springvandene på én gang, virker det måske, men...
-Men hvad? -Rørene holder måske ikke.
- Hvad hvis de gør? - Der er en biflod før Le Havre.
som vil give sikker udgang til havet.
Kan du fortælle hende det?
Hun forstår alt.
Vi må komme i gang.
Vi skal vende vandtrykket.
Stop dem!
Væsenet!
Den må ikke undslippe!
Nej!
Vi har brug for den i live.
Yves!
Du skal springe over muren!
Labarthe!
Yves!
Du har blandet dig nok!
Tag Yves og afsted!
Nu!
Vi ses der, hvis Gud vil.
Hele det hydrauliske system er kollapset.
Og hvad med pigen?
Hun blev set, ride væk herfra, Deres Majestæt.
Den vej til Le Havre.
Stop skibene, så der ikke er nogen der flygter.
Mor, se en havfrue!
Jean, du må have set en fisk. Havfruer findes ikke.
Marie-Josephe!
Stop.
Bliv.
Jeg hopper.
Det kan du ikke mene.
Du er vred.
-Jeg forstår, men livet er værdifuldt. -Nej!
Du tror, ​​du forstår.
Men det gør du ikke.
Så fortæl mig det.
Den eneste, jeg har ønsket mig
var at tilhøre nogen.
Jeg kom her,
blev forelsket.
Mødte en havfrue, der blev min bedste ven.
Og jeg fandt dig...
Far.
- Du er ligeglad med mig. - Sig ikke det.
Du er ligeglad med andre end dig selv.
Giv mig chancen for at bevise, du tager fejl.
Hvordan kan du det?
Musketerer,
marker dit mål.
Det er simpelt.
Skyder du havfruen, så vil hun give dig evigt liv.
Hvis du lader hende leve,
så vil hun redde mit.
Hvad er dit valg?
Kom og tag mig.
Nej!
Jeg har et rent skud, Deres Majestæt.
Vi er ved at løbe tør for tid.
Sænk dem.
Er du okay?
Ja, er du?
Hun reddede mig.
Os.
Du har altid været en stor konge.
Og nu er du også blevet en stor mand.
Signalér til skibene om til at trække sig.
Du havde ret.
Det er forfærdeligt.
At holde af nogen.
Velsign mig Fader, for jeg har syndet.
I Faderens og Sønnens og Helligåndens navn.
Amen.
Du er tilgivet.
Kun kærlighed er udødelig, Deres Majestæt.
så kaptajn Yves og Marie-Josephe
Begyndte deres liv sammen på jagten efter Atlantis.
Sammen med deres ven, den magiske havfrue.
Vi er tæt på, det kan jeg mærke.
Dansk tekst af Bendt Knudsen