NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Tämä muuttaa kaiken.
Vauhtia, Hampaaton!
Nopeammin, kamu.
-Tuolla he ovat. -Sulkekaa kupoli.
Draama alkakoon.
Mies, lohikäärme ja jalka -
vastassaan nopeasti sulkeutuva kupoli.
Menee tiukille.
Enpä usko, että hän onnistuu.
-Mitä? -Hyvin tehty, Hampaaton.
Meidän vuoromme.
Kukaan muu kuin Hikotus ei ole onnistunut tuossa.
Toistaiseksi.
Tämä oli harjoitus. Onko pakko tehdä siitä kilpailu?
Ainahan me teemme.
Hyvä pointti.
Olipa kerran harjoitus, josta tuli kilpailu.
Nyt se on teatteria!
Draama alkakoon!
Oli mitä oli. Minun vuoroni.
Hän varmaan menettää silmän.
Päinvastoin. Ennustan, että näytös 1, kohtaus 1 -
päättyy sappirakon menetykseen.
Tai jalan. Mitä sanot, nuori Hikotus?
Keskity, Koukkupuru!
Keskity kilpailuun.
Hän ilmestyy metsästä!
-Entä sappirakkonsa? -Mahdotonta sanoa.
Jännitys tiivistyy.
Sisukkaan pikku antisankarimme aika loppuu.
Tikittävä aurinkokello on mahtava.
-Tosiaan. -Älkää viitsikö.
Äkkiä ulos kupolista!
Limalotja, oletko okei?
Määrittele "okei".
-Missä Koukkupuru on? -Sen haluaisinkin tietää.
Minulla on sille vähän sanottavaa.
Koukkupuru, missä olet?
Siinähän sinä.
Miksi hermostut? Minunhan se pitäisi olla vihainen.
Oletko kunnossa? Olet varmasti nälissäsi.
Tule, viedään sinut takaisin leiriin.
Tässä, Koukkupuru.
Sinähän pidät makrillista.
Koukkupuru!
Näkikö kaikki tuon?
Kyllä, ystävä hyvä, ja se oli ihastuttavaa.
Hyvä herra, voitko toistaa sen?
Puhun nyt Koukkupurusta. Se käyttäytyy oudosti.
-Miten niin? -Se ei kuunnellut minua,
se pakeni, se sylki kalan minua päin -
ja heitti minut seinään.
Mitä outoa siinä on?
Tiedät itsekin,
että juuri tuollainen teidän suhteenne on.
Jos aiot sanoa, että olen hullu, anna olla.
Arvaa mitä? Olet oikeassa.
-Täh? -Kukaan ei tunne lohnariasi kuten sinä.
Jos uskot jonkin olevan vialla, lukitse se häkkiin yöksi,
ettei se satuta itseään. Katsotaan, miten se voi aamulla.
Joo. Taidankin tehdä niin.
Luota minuun. Tämä on omaksi parhaaksesi.
Nähdään aamulla.
Voitko jo paremmin? Haluatko tonnikalaa aamupalaksi?
Koukkupuru?
Koukkupuru pakeni häkistään viime yönä!
Kuulostaa vakavalta.
Hyväksyn avuntarjouksesi.
No niin, Hampaaton. Lennä, kamu.
Tee jotain!
Okei, rauhoitu, Limalotja. Autamme etsinnässä.
Aivan, koska oli sinun ideasi jättää se yksin häkkiin.
Koukkupuru!
Rauhassa, kamu.
Heti, kun löydämme Koukkupurun, saat Limalotjan selästäsi.
-Anna se silmäjuttu. -Tarkoitatko kaukoputkeani?
Kuulimme tuon ennen Koukkupurun sekoamista.
-Tuonne päin! -Voisitko...
Anna minä lennän tätä lohnaria.
Kuulosti liskojen yöltä.
Täälläkö taas?
Löysin sen täältä viimeksikin.
Toinen liskojen yö!
Eikä siinä kaikki. Tuo on naaras.
Naarasko?
Nyt tässä on järkeä.
Lohikäärmeeni osaa käsitellä naisia!
Oppi sen varmaankin minulta.
Enpä usko. Tuota naista ei okseta.
Okei. Koukkupuru, aika on loppu. Mentiin.
Limalotja, ole varovainen.
Se näyttää puolustavan reviiriään.
Vai reviiriään? Kiitti vinkistä.
Eihän kukaan tunne lohnariani kuten minä.
Koukkupurun suhteen hoidan omat asiani.
Hei, tyttö-Koukkupuru?
Mitä...
Joo, se on nyt varattu.
Limalotja, ei tilanne ole niin paha.
-Olisi voinut käydä huonomminkin. -Enpä tiedä.
Koukkupuru teki ratkaisevan päätöksen sillä hetkellä -
ja toimi sen mukaisesti.
Näytä, älä kerro. Teatterin ensimmäinen sääntö.
Ei sen parempaa keinoa kuin sytyttää toinen tuleen!
Pilailkaa vain, mutta minä tunnen sen.
Sen sydämen ja mielenliikkeet.
Se palaa luokseni kuten aina.
Aiotko sanoa, ettei se koskaan palaa?
Suomusintti?
Se ei totellut käskyjä, se ei syönyt,
se pakeni kahdesti ja valitsi toisen lohikäärmeen.
-Älä unohda tulta. -Niin, se torjui sinut.
-Kaikki oireet täsmäävät. -Mitkä oireet?
Koukkupuru on villiintynyt.
-Ei kai villiintynyt? -Julmin juonen käänne...
-Mitä se tarkoittaa? -Ei hajua.
Tämän naaraan tapaaminen herätti eloon sen alkukantaiset vaistot.
Se palaa luontoon.
Hiljaa, Suomunaama. Et tiedä mitään.
Se tarvitsee minua.
Et voi taistella luontoa vastaan.
Saatpa nähdä.
Bravo! Bravissimo! Lisää!
-Mitä teatteria. -Jäipä jännittävään kohtaan.
Pelottava ajatus.
Jonain päivänä yksi lohikäärmeistämme vain palaa luontoon.
Ethän tekisi sitä minulle, kamu?
Sitä minäkin.
Jos se tapahtuisi jollekulle, niin sitten Limalotjalle.
Muiden ei tarvitse pelätä.
Eihän?
Mikä täällä tuoksuu?
Hierotko sinä Läskilötköä?
Sen lempparilla, puolukkaöljyllä.
Kerron sille, että arvostan sitä.
Alkukantaiset vaistot, pah!
Minun vaistoni on saada lohnarini takaisin.
Hei, tyttö-Koukkupuru!
Sait sen jo näköjään tuomaan sinulle ruokaa. Se on iso askel.
Halusin vain tulla tervehtimään.
Toin sinulle vähän jälkiruokaa.
Jotain erikoislaatuista.
Mitä? Etkö pidä ankeriaasta?
Sinuna lentäisin pois enkä katsoisi taakseni.
Saisinko... vähän... apua?
Nyt riitti, Koukkupuru!
On valinnan aika. Naaras vai minä?
Miten kävi?
Vaikka lohikäärmeelle antaa parhaat vuotensa, niin... se on ohi noin vaan!
Haluatko lisää bauksiittia?
Tyypillistä romanttista komediaa.
Poika saa lohnarin. Poika menettää lohnarin.
Lohnari nukahtaa. Poika syö.
Poika nukahtaa. Lohnari syö.
Aina yhtä herkkää.
Minä luovutan.
Jos naaras tuo iloa Koukkupurulle,
minunkin pitäisi iloita siitä.
Anteeksi vain,
mutta taidan mennä lepäämään pariksi... viikoksi.
Ei ole Limalotjan tapaista luovuttaa näin helpolla.
Mitä on tehtävissä? Koukkupuru hylkäsi hänet.
Minäkin masentuisin, jos Röyhtäys & Oksu hylkäisi minut.
Entä jos minä hylkäisin?
Ei haittaisi.
Hänet pitää saada takaisin lohnarin selkään.
Ruvetaan töihin.
Mitä nyt?
Paimensimme koko yön uusia lohikäärmeitä.
Nyt kun Koukkupuru käy läpi...
Mitä se nyt käykään läpi, tämä voisi auttaa.
Kaverit, en tiedä, mitä sanoisin.
-"Kiitti..." -Paitsi, että tuhlasitte aikaanne.
Älä viitsi, Limalotja. Kokeile niitä edes.
Koukkutuli, Purumestari ja Koukkuliekkipuru ovat kyllä hienoja...
Aivan, nimesin ne jo.
Mutta ne vain muistuttavat minua Koukkupurusta.
Taas julma käänne. Limalotja torjuu uudet kosijat.
Pois, pyrkyrit. Älkää koskaan palatko! Olen hyljännyt teidät.
Tiedän, että sinua on loukattu, mutta tarvitsemme sinua.
Dagur etsii meitä. Meillä ei ole varaa menettää ketään.
Jospa kokeilisit toisenlaista lohnaria?
Enpä tiedä. Ehkä.
Sillä lailla! Miten olisi kalmolietso? Astrid?
Ei hän halua kokeilla Myrskykiitäjää. Hän on jo kerran...
Liian pieni, liian hidas, liian monta päätä.
Et siis pidä näistä lohikäärmeistä.
Kokeillaan joitain uusia.
Vaikkapa jylinärumpua tai metsuria. Miten olisi...
En halua vaikuttaa kiitolliselta,
mutta opetitte minulle jotain tarjoamalla ala-arvoisia lohnareitanne.
Mitä tarkoitat?
Ellen voi lentää Koukkupurua, en halua lentää mitään lohikäärmettä.
Et voi olla lohnariratsastaja ilman lohnaria.
Olit aina fiksuin, Astrid.
-Hetki, et kai vain... -Minä lopetan.
En ole enää lohikäärmeratsastaja.
Mitä?
-Varanäyttelijän aika. -Hei, osaatko näytellä Limalotjaa?
Limalotja, sinua on vain loukattu. Siinä kaikki.
Anna ajan kulua.
Ei, Hikotus. Olen jo päättänyt.
Hyvästelen Koukkupurun ja purjehdin takaisin Öystilään.
Se on ohi.
Huhuu, Koukkupuru? Tyttö-Koukkupuru?
Tulin sanomaan hyvästit.
Koukkupuru?
Mitä sinä teit? Tiesin, että olet huonoa seuraa!
Tee siirtosi, naispaholainen.
Munia? Mitä täällä tapahtuu?
Titaanisiipi! Voiko tämä enää pahemmaksi muuttua?
Paras pysyä kaukana tuosta.
Mitä oikein teet?
Ei ehkä pitäisi, mutta syteen tai saveen.
Jos haluat Koukkupurun naaraan, saat ensin vastaasi...
-Mitä te täällä teette? En toki valita. -Muutamme mielesi lopettamisesta.
Mitä täällä tapahtuu?
Kaksi uroslohikäärmettä taistelee naaraasta.
Niin viikingitkin tekevät, vaikken koskaan ole nähnyt.
Myös titaanisiipi kuuli naaraan parittelukutsun -
ja vastasi siihen.
Kolmiodraama!
Väärin. Tyttö-Koukkupurulla on kolme munaa.
Koukkupuru auttoi sitä suojelemaan niitä jättimäiseltä ääliölohnarilta.
Se ei ollut parittelukutsu.
Vaan avunhuuto!
Me näytimme sille. Se ei enää palaa.
Kyllä palaa. Ne ovat varmaankin kilpailijan munia.
Titaanisiipi ei anna periksi ennen kuin ne on tuhottu.
Eikö Koukkupuru villiintynytkään?
Ilmeisesti ei.
Se yrittää saada vallan,
jotta titaanisiipi jättäisi munat rauhaan.
-Tiesin sen! -Mikä altavastaajatarina.
Näytelmätieteen huipentuma!
Olen ylpeä sinusta.
Tyttö-Koukkupurusta tuli Jorgensenin kunniajäsen.
Voi, pojat.
-Hikotus? -Niin?
Muistatko, mitä sanoin titaanisiiven paluusta?
Niin?
Koukkupuru ei pärjää tuolle yksin.
Ei se ole yksin.
-Etkä sinäkään. -Me hoidamme tämän.
Tuo repii teidät kappaleiksi. Satuloihin, kaikki.
Kuulit kyllä. Tuo titaanisiipi lopettaa vasta Koukkupurun hallitessa.
-Totta. -Mutta katso nyt tuota otusta.
-Se on... -Aivan. Iso, pelottava, vihainen...
-Verenhimoinen! -Kiitti, Karski.
Kirjoittajan oikku.
Näytä sille, Limalotja. Pärjäätte kyllä.
Ole varovainen. Se on ilkeä.
Mitä meille käykin, luvatkaa suojella niitä munia.
Me lupaamme.
Hän on hullu.
-Hän on Limalotja. -Totta.
-Jee! -Hyvin tehty!
Koukkupuru on pienempi, mutta vikkelämpi.
Kliimaksi lähestyy.
Tämä sattuu.
Hyvä, Tyttö-Koukkupuru! Pidinkin sinusta aina.
Okei, Koukkupuru. Aika kilpailla kupolia vastaan!
Sekö on hänen mahtava ideansa?
Hän ei ole koskaan onnistunut.
Totta.
Astrid, Karski ja Ronski, tulkaa kanssani.
Suomusintti, suojele munia.
Seuraa perässä...
Etkö käänny yhtä nopeasti? Sitten sinä inhoat tätä.
Käynnistäkää kupoli nyt!
He ymmärsivät!
Voi, ei!
He eivät selvinneet!
Siitäs sait!
Hyvin osuttu.
Hän käyttää titaanisiiven kokoa sitä vastaan!
Hän väsyttää sen.
Äkkiä kupoli auki!
Tältä näyttää valta.
Näytit sille.
Katsokaa. Ne kuoriutuivat!
Ajatella, että minä pelastin ne.
Okei! Me pelastimme ne.
Limalotja ja Koukkupuru!
Voi, ei.
-Mikä teitä kahta vaivaa? -Ei mikään.
Nykyään ei vain useinkaan näe onnellisia loppuja.
Limalotja!