NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Tämä muuttaa kaiken.
Tuulenpuuska, häivytään täältä!
Voi, Heta, älä taistele vastaan.
Hampaaton, pelastetaan hänet.
Katsokaapa, kenet lohikäärme toi!
Kiva, kun pääsit tulemaan, veli.
Perhetapaaminen ei olisi sama ilman sinua.
Ja nyt, tappakaa yön raivo!
Hän ei saa paeta!
Iske kahleisiin!
Kestävätkö ne lohikäärmeitä?
Hyvä yritys, Hikotus. Et kai luullut, että se olisi noin helppoa?
Hoidelkaa hänet, kaverit!
Tuo meni liian läheltä. Tule, kamu.
Älkää päästäkö häntä!
Jos kahleet eivät hajoa...
isketään vinsseihin.
-Tule Dagurin luo. -Tulta!
Iske!
Ammuit hyvin, kamu.
Mitä hyötyä on lohikäärmeen kestävistä kahleista -
ilman yhtä kestäviä vinssejä?
Heta, et pärjää Dagurin laivastolle yksin.
En ole yksin. Tuulenpuuska auttaa.
Pääsin jo näin lähelle. Tämä on tilaisuuteni.
Mutta tämä on itsemurha!
Olen valmis tekemään mitä tahansa.
Jopa uhraamaan Tuulenpuuskanko?
Tilaisuutesi koittaa vielä. Lupaan sen.
Oli fiksua iskeä vinsseihin.
Onni oli myös puolellani.
Puhuin Johannin kanssa. Hän kertoi Dagurin tuhonneen kyläsi -
ja perheesi.
Otan osaa.
Hän ansaitsee rangaistuksen.
Totta. Mutta sinun ei pidä tehdä tätä yksin.
Enpä tiedä. Ihan kuin kohtaloni olisi olla yksin.
Aluksi jouduin eroon synnyinperheestäni, kun olin pieni tyttö.
Synnyinperheestäsikö?
Niin, mutta en muista siitä paljoakaan.
Siitä on niin kauan. Mielessäni on vain muutamia kuvia.
Muistan isäni kädet.
Ne olivat karkeat kuin hiekkakivi, mutta silti niin hellät.
Muistan hänen puukilpensä tuoksun.
En kai olisi saanut leikkiä sillä, mutta hän salli sen kuitenkin.
Ja hän antoi minulle tämän sarven.
En tiedä, tarkoittaako se jotain,
mutta kun katson sitä, ajattelen häntä.
Kunpa vain tietäisin, kuka hän oli.
Anteeksi, että vangitsin lohikäärmeenne.
En luottanut siihen, että antaisitte minun kostaa Dagurille.
Ihmisten ja lohikäärmeiden luottamus tulee ansaita.
Kiitos, että ymmärrät, Suomusintti.
Minäkään en luota näihin tyyppeihin.
Me kuulimme tuon.
Mustasukkaisuus on ruma piirre, Astrid.
Mutta ymmärrän kyllä, mistä se johtuu.
Me tuemme sinua, Heta. Olet yksi meistä.
Niin, minä vein Tuulenpuuskan talliin merietanoita.
Ja sinulle on tilaa majassani.
Ja minä selvensin Limalotjalle, ettet yövy hänen majassaan.
Vaikka sinä olit se lohikäärmeratsastaja,
joka sabotoi lohikäärmeemme -
ja livisti yön aikana...
Miksi me edes pidämme sinusta?
Olen hyvin pahoillani, Karski.
Olipa... vilpitöntä. Miten siihen pitäisi suhtautua?
Minua vähän kuumottaa ja heikottaa.
Auttaisitteko, ihmiset?
Hoida se itse!
Jos haluat apua Tuulenpuuskan kanssa...
Minä voin esitellä paikkoja. Olenhan periaatteessa päällikkö.
Kiitti, kaverit. Minä...
Hei, kiva kun palasit. Lohikäärmeesi on huippu.
-Mennään tekemään tyttöjen juttuja. -Selvä.
Kaksi tapparaa voittaa yhden.
Totta. Paitsi jos on tällainen.
Sinun pitää näyttää, miten teit tuon.
Toki, mutta pidän enemmän lähitaistelusta, jotta voin -
tuijottaa vihollistani silmiin.
Ei hullumpi taktiikka.
Mutta älä aliarvioi...
Yllätyksen voimaa. Pidän siitä.
Se on Hikotuksen lempitaktiikoita.
Tehän olette pari, vai mitä?
Mitä? Emme, vaan pelkkiä ystäviä.
Älä viitsi.
Olen nähnyt teidät yhdessä.
Ei. Ihan oikeasti. Ystäviä.
Hän on aika söpö.
Niin kai.
Jos pitää sellaisesta sankarillisesta lohikäärmeratsastajatyypistä.
Täysosuma.
Sen sijaan sinä ja Limalotja olette kuin Valhallassa luotu pari.
En tiedä, pitäisikö sinua kiittää vai sääliä.
Minä hoidan hänet. Sitä paitsi, machoviikinkityyppi ei kiinnosta minua.
Pidän älykkyydestä. Kuten Suomusintistä.
Suomusintistä, oikeastiko?
Mitä? Minusta hän on hauska ja söpö.
Mutta me puhumme Suomusintistä. Siitä tyypistä, jolla on Röntti.
Okei, riittää jo pojista puhuminen.
Mitä muuta hauskaa tekemistä täällä on?
Pysy perässä!
Kiitti, Tuulenpuuska.
Miten olisi paras kolmesta?
Ei käy.
Haluan näyttää jotain, jos pysyt perässä.
Äkkiä, Myrskykiitäjä!
Hei, anna olla, kamu.
Nuuskimisella ei voiteta hänen luottamustaan.
Hetkinen.
Tuohan on isäni päällikönleima!
Miksi tulimme leiripaikallesi?
-Unohditko jotain? -En.
Pysy tässä, Myrskykiitäjä. Pidä korvat auki.
Sen täytyy olla täällä.
Aiotko selittää minullekin, mitä teemme täällä?
-Haloo? -Minä etsin jotain.
Jotain sellaistako kuten...
Kauppias Johann?
Astrid-neiti, mukava nähdä sinua taas!
Voisitko laskea tapparasi,
jotta pelästynyt sieluni löytäisi turvallisesti takaisin kehooni?
Johann! Thorin kiitos.
Heta-neiti! Olen iloinen, ettet ole kuollut.
Kun Kalmakauhu palasi -
lähettämäni viestin kanssa, huolestuin.
Sitten kun tulin tänne ja näin leiripaikkasi hylättynä,
pelkäsin pahinta.
Jonkun pitää nyt kertoa, mitä on tekeillä.
Katsohan, Astrid-neiti, jos tarvitsee eksoottisia mausteita,
ainutlaatuisia kuivattuja nahkoja -
tai uskomattoman vaikeasti saatavaa tietoa -
erään pelkuriberserkerin tarkasta olinpaikasta,
Kauppias Johann on oikea mies.
Dagur.
Ja kyseisen pelkuriberserkerin hoitelemiseen...
olen oikea tyttö.
Hänellä on siis tiedot, ja sinulla on tappara.
Mitä nyt?
Dagur aikoo ostaa laivastollisen uusia laivoja -
epämieluisilta tyypeiltä Epätoivon merellä.
Varokaa. Uusissa laivoissa on -
lohikäärmeen kestävät vinssit ja katapultit!
Kun kauppa on tehty, en löydä häntä enää.
Dagur katoaa kuin tuhka tuuleen. Tuuliajolle, kuin lehti purossa.
Käytin viimeisen puskaradioni, joten en voi -
tarjota korvaamatonta, mutta kallista tietoa.
Selvä. Kiitti, Johann. Tule, Astrid.
Etkö sinä tule?
Näytänkö siltä, että syöksyisin taisteluun lentävällä liskolla?
Hikotus! Odin kuuli toiveeni.
Sanoin juuri, että sinä ja Hampaaton voisitte auttaa -
villin kalmolietsoparven kanssa, joka saa mut raivon partaalle!
Kuulitte oikein, senkin kurjat, haisevat...
En ehdi, Raivo. Minulla on pikaista asiaa isälleni.
No, hän on Suuressa salissa.
Mutta nyt on Öystilän napinapäivä, joten saatat joutua vähän odottamaan.
Haisevat pikku pirulaiset.
Aimo, minun pikkuiseni saavat minut hulluksi!
Ne juoksevat ympäriinsä rikkoen kaiken.
Ne eivät pysy paikallaan hetkeäkään. Olen uupunut.
Se johtuu siitä, että ne ovat lampaita, Sven. Niiden paikka on ulkona!
Mutta niillä on niin yksinäistä.
Isä!
Hikotus!
Meidän pitää puhua.
Meidän pitää toimia. Dagur painuu pian taas piiloon.
Pitääkö meidän taistella Dagurin miehiä vastaan ilman -
Hikotusta ja Hampaatonta?
Toivon itsekin, että he olisivat paikalla.
Mutta me emme voi odottaa heitä.
Dagurin laivoissa on lohikäärmeen kestävät varusteet.
Ja hänen uudet laivansa ovat jopa vahvempia.
Mutta jos hyökkäämme kaikki kerralla, hän ei voi pärjätä.
Olisi typerää tehdä näin suuri ilmahyökkäys ilman Hampaatonta.
Se on arsenaalimme tehokkain lohikäärme.
Olet silti suosikkini, tyttö.
Emme me heitä tarvitse.
On silti kiva tietää, että meillä on yön raivo, kun asiat mutkistuvat.
Kuulit, mitä Johann sanoi. Tämä on viimeinen tilaisuutemme.
Tuota... Kuule, Heta...
Sinäkinkö? Unohtakaa koko asia.
Kaikki se puhe luottamuksesta ja tuesta -
taisikin olla vain puhetta.
Voi pojat!
Kiusallista.
-Mistä sait tämän? -Se on Hetan.
Hän varasti Myrskykiitäjän pari vuotta sitten.
Niin. Heta.
Isä, siinä sarvessa on sinun päällikönleimasi.
Niin on.
Pitäisikö sinun kertoa minulle jotain?
Kun päällikkö saa lapsen, lapsi saa paljon lahjoja kaikkialta.
Kun sinä synnyit, pyysin Raivoa tekemään mahdollisimman pienen kirveen.
Niin pienen, että vauva saisi siitä otteen.
Halusin, että alat harjoitella heti, kun avaat silmäsi.
Äitisi oli syöttää minut villikarjuille.
Muistan sen kirveen.
Niin, käytit sitä paperipainona.
Siitä sarvesta. Isä, Heta sanoi hänen isänsä antaneen sen hänelle.
Mutta siinä on sinun leimasi.
Isä, onko Heta minun siskoni?
Olemme siis yksin, Tuulenpuuska.
Kuten tavallista.
Jos teemme tämän, sen pitää olla sieppaus eikä tappo.
-Sopiiko? -Sopii.
Upotamme Dagurin laivaston ja viemme hänet Hylkiösaarelle.
Riutukoon siellä. Okei, olemme siis mukana.
Kiitä vain minua! Minä sain nämä kaverit mukaan.
Muistini sanoo toista.
Vaiti, Suomusintti!
Kun Heta lähti, huulesi alkoivat väristä söpösti.
Hiljaa! Se on nykimisoire!
Se tulee silloin, kun aion taistella.
-Mikä muutti mielesi? -Hikotus.
Hän ei haluaisi, että kohtaat Dagurin taas yksin. Enkä minäkään.
-Tiedän tarkalleen, missä Dagur on. -Hyvä.
Sitten et tarvitse tätä.
Nyt Hikotus löytää meidät.
Mikä on suunnitelmasi?
Tehdään yllätysisku.
Hieno päivä vahvistaa laivastoani.
Toisaalta aina on hieno päivä vahvistaa laivastoani.
Mitä oikein naurat?
Kulta on valmiina vaihtoa varten, sir.
-Siirretäänkö se kannelle? -Ei, jätä se alas.
Mutta laivojen saapuessa kultaamme odotetaan.
Niin!
Kultamme sijasta he saavat maistaa terästämme.
Heta?
Kaverit?
Minne kaikki menivät?
Voi ei.
-Tuolla. -Anna kun arvaan.
Haluat hyökätä kuin lohikäärmeratsastajaroisto.
Täysi hyökkäys edestä!
Ei, vaan yllätyksen voimalla.
Lohikäärmeitä tulee!
Koukut valmiiksi!
Kahleet valmiiksi!
Metsästyskausi alkoi.
Näin korkealta ei osu!
Harhautamme Daguria ja pysymme hänen aseidensa ulottumattomissa.
Meidän pitää päästä alemmas! En...
Ylemmäs, Koukkupuru!
Mitä tuolla oikein tapahtuu?
Kiva yllärinaama.
Mitä...
Mitä on tekeillä?
Tulkaa jo!
Voi ei!
Mitä oikein teette?
Te kaksiko?
Yllätys, Dagur.
Kaksi tapparaa voittaa yhden.
Ja 12 laivaa voittaa kaksi tapparaa.
Olisi pitänyt arvata.
Tuulenpuuska, tapa!
Ei, Heta! Mehän sovimme sieppauksesta.
Sori, Astrid. Muutin mieleni.
Dagur ei vain siepannut kylääni. Tämä päättyy tähän.
Jos tapat minut, Heta, et koskaan tiedä...
Säästä tuo jumalille. Tuulenpuuska!
Seis!
Heta, lopeta.
-Väistä, Hikotus! -Et ymmärrä.
Lupasit minulle uuden tilaisuuden, ja tässä se on!
Sanoit, että isäsi antoi sinulle tämän.
Niin antoikin, mutta mitä teet?
Tämä on isäni päällikönleima.
Onko Aimon leima kaiverrettu sarveeni? Mitä tarkoitat?
Vuosia sitten Aimo antoi tämän sarven berserkerien päällikölle,
Suopea Sigridille, lahjana tämän tyttövauvalle.
Se vauva olit sinä, Heta. Suopea Sigrid on isäsi.
Ja hän on myös Dagurin isä.
Ei.
Dagur on veljesi. Et voi tappaa häntä.
-Astrid. -Minä...
Tulta!
Ammuntaa!
Ladatkaa katapultit!
Loput Dagurin laivat tulevat!
Varokaa!
Meidän pitää mennä.
Pakko myöntää, ettet ikinä tuota pettymystä, veli.
Tai ehkä oletkin setäni. Kuka tästä hullusta maailmasta tietää?
Heta, tule!
Olen ainoa elossa oleva perheenjäsenesi.
Liity joukkooni!
Älä torju kohtaloasi.
Tiedän, et tunnet berserkerien veren virtaavan suonissas!
Ei!
Mitä oikein teet?
Tule takaisin, sisko!
"Heta Riippumaton" kuulostaa hyvältä, vai mitä?
Palaat vielä, ja toivotan sinut avosylin tervetulleeksi!
Jälleentapaaminen saa odottaa. Sääli.
Mitä?
Tuokin olisi pitänyt arvata.
No niin, jengi, palataan kotiin!
Näissä olosuhteissa olen täysin samaa mieltä.
Taidat olla lähdössä. Taas.
Luulin, ettet jaksa enää olla yksin.
En jaksakaan.
Älä sitten ole.
Täällä on turvallisempaa. Me tuemme sinua.
Ja minä olen täällä.
Tiedän. Minun pitää vain miettiä asioita.
Kiitti, Astrid. Oli mukavaa, kun oli taas ystävä.
Mentiin, tyttö.
Tiedän, että teistä tuli läheisiä. Harmi, että menetät ystävän.
Onhan minulla vielä sinut.