NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Tämä muuttaa kaiken.
Ruoka-aika, lierot!
Ei tuo ollut leipää! Miksi tuo aina saa jotain erikoista?
Herra Isojehu.
Haluatko tätä? Tässä, ota siitä vaan.
Minulla on ollutkin mielessä kertoa sinulle viimeiset kolme vuotta,
että äänesi käy pahasti hermoille!
Tekipä se hyvää.
Villainen iglu? Älä nyt viitti!
Vanki on irti! Dagur karkaa!
Tehkää hälytys!
Joukkue! Nyt tapellaan!
Ei, Dagur, älä! Annoin sinulle avaimenkin!
Eli olet kurja petturi.
En siedä pettureita.
Uusi päivä koittaa, Hikotus.
Nyt on aika herätä.
Valmiina kamu, nyt se uusi temppu.
Noin juuri! Mahtavaa, Hampaaton.
Paina, anna mennä! Korkeammalle!
Mitä? Ei nyt taas.
Hampaaton!
Mennäänkö pommilla? Vai aiotko ehkä...
Pitää kohta hankkia omat siivet!
Ole hiljaa vaan, ei mennä siihen.
Tämä on Öystilä.
Tämäkin kuuluu Öystilään.
Ja tämä myös.
Ja tämä kaikki.
On kulunut kolme kokonaista vuotta berserkkisodasta.
Öystilä on kehittynyt paljon. Mutta toisaalta, niin olemme mekin.
Limalotja työskentelee asevarastolla.
Raivo antoi hänelle nimekkeen "virallinen asekoestaja".
Toimii!
Kaksoset ovat, ilman että se yllättää ketään,
päättäneet omistaa elämänsä Lokille.
Koukkupuru! Äkkiä!
Kepposten jumalalle. Voi meitä raukkoja.
Oli taas pakko jättää viime tippaan?
Niinkö?
Tämä ei todellakaan jää tähän! Ei todellakaan!
Entäpä Suomusintti? Hän on päässyt kutsumustyöhönsä.
Hän opettaa Öystilän lapsille lohikäärmeiden historiaa.
Ja jos katsoo tarkasti kallioseinämiä,
näkee pitkiä naarmuja pikapistäjien hyökkäyksistä.
Sanottakoon vielä siitä lajista...
Katsokaas! Jopas sattui!
Tuolta tulevat Öystilän kuuluisimmat sankarit.
Vai sankarit? On tässä päälliköntöitä, mutta ehdin toki...
Hikotus ja hänen lohikäärmeensä Hampaaton!
...esitellä poikani ja hänen ratsunsa.
Eläköön.
Siinähän sinä.
Hikotus, olen jahdannut sinua kylästä asti.
Tänään voitaisi lennellä pohjoisessa.
-Voitaisko pikkuisen jutella? -Totta kai! Mutta ota ensin kiinni!
Arvaa mitä? Etsintä taitaa tuottaa tänään tulosta.
Sanot noin aina, kun etsimme uusia lajeja.
Hikotus, kun nyt olemme tässä, tahtoisin jutella...
Tuolla noin! Näetkö?
Tuolla on jotain liikettä. Kaulan kaari, iso pää. Tuon kiviröykkiön takana.
Joo, mutta tahtoisin kertoa...
Valmistaudu kohtaamaan uusi lohikäärmelaji.
Lokitus!
Ja täydestä meni, että Röksy olisi uusi laji!
Tosi lapsellista! Eikä mennyt! Häivytään, kamu.
Oho.
Mikäs jakinselän katkasi?
Hikotus, kaksoset ovat pässinpäitä.
Pakko myöntää, olemme kiertäneet kaikki saaret, luodot -
ja kaikki kalliot ja saarirykelmät kahdesti.
Eikä uusia lohikäärmelajeja ole löytynyt enää aikoihin.
Eihän kaikki voi olla tässä. Onhan maailmassa tutkittavaa.
Mitä jos ei ole? Jos se on tässä ja etsintävaihe on päättynyt?
Ei voi olla.
On se minun osaltani.
Olen yrittänyt kertoa. Myrskykiitäjä ja minä liitymme Öystilän kaartiin.
Hieno homma. Paljon onnea teille vaan.
Kuule, ehkä sinunkin kannattaisi miettiä teidän kahden tulevaisuutta.
Meitä on sitten vaan me kaksi.
-Moska, auta vähän. -Mikä hätänä, Sanko?
Emmä vaan tiedä! Verkko ei nouse millään!
Joku vetää sitä. Olisiko...
Merihirviö!
Lokitus!
Johann?
Auttakaa...
Olisittepa nähneet miltä näytitte. Mieletöntä!
Täyslokitus!
Taisi päästä täyslokitus yllättämään sinutkin, Johann?
Johann?!
Poika! Mites sinä näin aikaisin tulet?
Minä vain halusin tulla jututtamaan omaa isäukkoa.
Kun eihän me ikinä ehditä juttelemaan...
No niin, kakaise jo.
Mitä pitäisi kakaista? Eikö pojat juttele isiensä kanssa muuten vaan?
Ei tämä poika. Et yleensä ainakaan. Joten anna tulla.
Hyvä on.
Tiesitkö, että Astrid on liittynyt Öystilän kaartiin?
Niin kuulemma. Mikäs siinä.
Muut ratsastajat ovat siirtyneet kaikenlaisiin tehtäviin...
Mitä sinä meinaat?
Sitä, ettei mulla ole... Ehkä mun on aika...
Johann! Mitä on tapahtunut?
-Dagur... -Mitä Dagurista?
Hän on karannut ja on berserkimpi kuin koskaan.
Sen mitä puheista sain selkoa,
sinä, Hikotus, olet ykkösenä hänen kostolistallaan.
Ainoa, mitä Johann kertoi ennen tuupertumistaan, oli tämä:
Dagur on karannut Hylkiösaarelta kaappaamalla Johannin laivan.
Hän heitti Johannin yli laidan suunnilleen tässä.
Joten tuo tarkoittaa siis, että Dagur voi olla jo missä tahansa?
Periaatteessa joo.
Ai kun hyvä! Joten sen mukaan meillä on, mietitääs vähän,
koko meri haravoitavana! Ei kiitos.
-Huomenta. -Johann, olet jalkeilla!
Ja voin jo paljon paremmin, kiitos kysymästä.
Mikä tärkeintä, minulla on todella vahva epäilys -
mihin paha roistomme on matkalla.
Saarirykelmän ulkopuolelle?
Ei, vaan sumuvallin tälle puolen, uloimpien saarten luo.
Ei me olla lennetty niin kauas.
Kun Dagur kaappasi minun laivani, hän sai haltuunsa erittäin tärkeän kartan.
Se johtaa laivojen hautausmaalle, sinne sumuvallin kätköihin.
Vau, oikea unelmien kohde!
Saisinko kertoa loppuun?
Viime kerralla kun kerroit loppuun, me päädyttiin Kuoleman suolle.
Hiljaa! Miksi se hautausmaa kiinnostaisi ketään, varsinkaan Draguria?
-Juu, katsokaas... -Lyhyt versio, kiitos.
Minä pidän siellä kauppatavaran varastoa.
Aivan suoraan asian ytimeen. Täysin odottamatta.
Tuosta tulikin mieleen ensimmäinen kerta, kun minua kehuttiin suoraksi.
Se oli nuori mies, aika rujo oikeastaan...
Johann. Asiaan. Oliko vielä muuta?
Itse asiassa on yksi laiva, jota teidän täytyy välttää kuin ruttoa.
Sen nimi on Niittäjä.
Pullollaan ansoja kölistä mastoon.
Hyvä että pääsin pois ehjin nahoin sen kerran, kun astuin sen kansipuulle!
Hampaaton, mennään. Ellei nyt -
joku teistäkin irrottaudu muista kiireistä jahtaamaan vaarallista mielipuolta.
Aika mahtavaa, vai mitä?
Eihän me olla aikoihin lennetty ryhmänä. Ovatkohan taidot ruostuneet... Kurkiaura!
Aika hyvin. Timanttikärki!
Mitä sulkeisia jätkä käskyttää?
Hei?
Pikkuisen tiukka timantin alaosa.
Ihan kuin ennen.
Kaksi ja puoli tonnia palavaa lihasta menee ohi!
Temputkin tallella.
Minä tiesin! Ei maailma lopu!
Jotkut laivoista on varmaan jostain ihan muualta.
Hajaannutaan etsimään. Jos tulee aavistuskin Dagurista, hälyttäkää.
Eteenpäin, Myrskykiitäjä. Pysy vaan rauhallisena.
Hermot kuriin, tyttö, ettei vaan tule... tuota.
Koukkupuru, nämä tyypit eivät osanneet purjehtia.
Auta vähäsen, Koukkupuru!
Ei irvistellä! Mitä on puhuttu?
Tuon on pakko olla Niittäjä.
Ei havaintoja Dagurista.
-Taidettiin ehtiä ensin. Mitä tehdään? -Odotetaan.
Kuulehan nyt, kuinka kauan? Läskilötkölle tulee sumusta väristyksiä.
Ihan totta, emme voi odotella kovin kauan.
Ei me voida jättää Johannin arvotavaroita. Dagur varastaa ne.
Ja rakentaa tuotoilla rosvolaivaston.
Ei jos me varastetaan ensin!
Tuo on tyhmin ajatus ikinä. Me ei olla enää sukua!
-Itse asiassa, noinhan me tehdään. -Viisas siskokulta!
Tehdään näin: Tutkitaan laivat, kerätään Johannin aarteet ja viedään ne Öystilään.
Pitäkää silmät auki, sillä Dagur voi ilmaantua milloin tahansa.
-Mikä tämä on? -Onko Dagurin kurkku kipeä?
Ankeriaita! Toimikaa! Lohnarit haltuun, ettei ne säikähdä lentoon.
Pysy siinä, Läskilötkö.
-Koukkupuru! -Myrskykiitäjä!
Ei hätää, kamu! Pelkkiä ankeriaita.
Kirkuu vaan meiltä korvat irti.
Ankeriaat kippaavat laivan!
Suomusintti, tartu muhun!
Oletkin onneksi syönyt aamiaista. Ihan koko jengin edestä.
Jäädään henkiin!
Pidä...
-Astrid, ei! -Suurin osa jää henkiin!
Hikotus!
Kiitos, Hikotus.
Anteeksi vain, olisiko muiden mielestä Johann voinut varoittaa vaikkapa -
jättiankeriaista?!
Limalotja, tuo ei auta! Lohikäärmeet tulevat takaisin.
Sitä ennen pysytään suunnitelmassa ja kerätään Johannin aarteet. Hissukseen.
Miksi tuijotat tuota laivaa?
Koska ajattelin käydä sen läpi.
Niittäjän? Sen laivan, josta Johann varoitti meitä?
Tismalleen. Laiva pullollaan ansoja kölistä mastoon.
Mietipäs mitä siellä on, jos sitä pitää varjella niin?
Tämä laiva ei todellakaan ole meidän saariryhmästä.
Veistotapa, purjeen mallit... En ole koskaan nähnyt vastaavaa.
Ja metalliseos.
Rauhoitu, pelkkä tyhjä häkki.
Hyvä, nyt se on ainakin tyhjä.
Koruja, koruja!
Arvaa mitä me nyt? Viedään nämä kotiin perheelle. Voi kun äiti tykkää!
Miten me oikein kannetaan ne Öystilään asti?
Hyvin keksitty, sisko! Miten mulle ei tullut mieleen?
Otan mallia sinusta. Minä myös tungen koruja suuhusi.
Pidän oman suun tyhjänä, niin pystyn puhumaan.
Mätä vielä lisää.
Suomusintti!
Karttakuvia!
Kirjoja!
Kaavioita!
Tiedon aarre on maailman kallein!
On mulla rahaa
Ra-ra-rahaa-haa!
Tervehdys, herra korea kirstu.
Kai aartees mulle suot?
Rahaa! Rahaa!
Hiuksia?
Hiuksia hienossa arkussa? Pohjalla on muuta.
Lisää tukkaa?
Mieletön lässähdys.
Onko sittenkään?
Meikä on Aimo Mahtimurikka.
Hikotus, olet aivan kelvoton poika.
Ottaisit mallia vaikka Limalotjasta.
Olen Ronski! Vai olenko Karski? Kuka tietää?
Minä olen... Hetkinen, tämä on aika kiva.
Tule nyt, kamu. Mennään katsomaan, mitä kannen alla on.
Hyvä on, täytyy kurkata itse.
Selvä! Kukaan ei näe näin suurta vaivaa,
ellei laivassa ole jotain sellaista, mikä halutaan pitää piilossa.
Katso mihin astut.
Voi, Hampaaton!
Metallijalasta on hyötyä.
No niin, pysytään vaan aivan...
Mikä on?
Lohikäärmeen luita.
Harmi, että jouduit näkemään nuo.
Tällä laivalla purjehtinut ei ainakaan tykännyt lohikäärmeistä.
Mennään muualle.
Tule, mennään ulos nyt heti!
Kapteenin hytti. Pysy perässä.
No niin, kokeillaan näin...
Tai käy se noinkin.
Mikä tuo laite on?
Mikä ikinä lie, paikasta päätellen se ei tee hyvää lohikäärmeille.
Emme siis jätä sitä Dagurille.
Sehän kävi tosi... Jättikirves! Mennään pois!
Varovasti, Hampaaton!
Hampaaton, älä!
Hikotus! Oliko ikävä? Minä ikävöin kyllä sinua.
En muuta miettinytkään niinä kolmena vuonna.
Astrid!
Ja sinua myös, herra Yön raivo.
Näin vaan kävi. Hän pääsi yllättämään, kun me tutkittiin...
Hiljaa! Kai näet, että veljeni ja minä tässä kohdataan riemulla.
En ole veljesi, eikä me todellakaan kohdata riemulla.
Harmi. Katsos nyt! Iso poika!
Ja hiukka naistenmies...
-Dagur, mitä haluat? -Se tahtoo koruja!
Se ei vie minun perhekalleuksiani. Siitä kyllä pidän huolen!
Jätkä, mitä nuo letit on?
Kuninkaallisia lettejä.
Sitä ollaan yhä vaan poikakuorossa.
Kerätään kalleudet. Pojalta myös.
Varo vähän!
Hups, luulin poikakaksoseksi. Eipä noista ota selkoa.
Ja otan myös sen, mitä ikinä piilottelet selkäsi takana.
Anna tänne niin kuin kiltti poika.
Veli lainaa, jookos?
Usko pois, et pääse kovin pitkälle sen kapineen kanssa.
Taasko me veivataan tätä samaa tanssia, Hikotus?
Sinä ja minä? Ei sillä, ettet olisi näppärä tanssija.
Rauhoitu. Ei vielä.
Aivan, herra Yön raivo.
Tänään ei ole tämän päivä, mutta se tulee ihan kohta!
Joudunkin lähtemään. Pitää saada ihmiset kiinni, armeija kokoon, kosto punotuksi.
Tosi paljon työtä, mutta vain vähän aikaa! Eikös ole jännää, Hikotus?
On sulla ollut tylsää nämä kolme vuotta!
Mies on kyllä oikeassa. Ei tarpeeksi räjähdyksiä.
Minun on tosiaan aika lähteä.
Jää hyvästi nyt, veli. Kunnes taas kohdataan.
Taistelukentällä.
-Ei meillä ole hätää! Dagurin perään. -Ala nyt mennä jo!
-Pärjäättekö varmasti, jos menen? -Joo, joo, vauhtia!
Sieltä tullaan, ihan kuten sanoitte.
Yhä niin arvattava. Vai mitä, veli?
Tulta!
Meni ohi, veli!
Hikotus, tunnethan sinä jo minut. En ammu ohi.
Voi ei!
Tule auttamaan!
Hikotus, laiva uppoaa!
Senkus valitset, Hikotus. Rosvo kiinni vai ystävät turvaan?
Tiukkaa. Onneksi en seiso sinun saappaissasi!