- Sagde han virkelig det? - Ja.
Kong Harald!
Jeg vil tænke på dig i York.
Jeg har gode mænd i ledelsen der.
Jeg glæder mig til at møde dem.
Men York vil kun blive en mellemstation for os.
Godt. Jeg regner den stadig som en del af mit nye kongerige.
Men det er godt, at jeg tager af sted.
Enig. Jeg synes, det er godt.
Men bare rolig.
Med mine skibe fyldt med skatte og slaver vil jeg komme tilbage.
- Skål. - Skål.
Hvad er der i vejen med dig, lillebror?
Jeg er ikke din lillebror!
Og du ved godt, hvad der er i vejen med mig.
- Margrethe er død! - Det ved jeg godt.
Selvfølgelig! Du beordrede drabet!
Hvorfor skulle jeg det?
Fordi hun vidste, at du aldrig kunne gøre en kvinde gravid.
Men det passer ikke helt.
- Gør det, skat? - Nej.
- Fortæl dem hvorfor. - Jeg er med barn.
Hun venter mit barn!
Og uanset hvad var hun en skør kvinde.
Jeg kunne godt lide hende.
Hun havde ret angående dig fra starten.
Pas på med, hvad du siger om mig, Hvitserk.
Hvorfor det? Vil du dræbe mig som den næste?
Bare husk, at jeg også er søn af Ragnar Lothbrok.
Kattegats folk elsker dig ikke, Ivar!
Hvad tror du, de ville gøre, hvis du bare rørte et hår på mit hoved?
Hvorfor tager du ikke tilbage til England med kong Harald?
Jeg hører til her hos dig, Ivar. Det ved du godt.
Jeg valgte din side.
Og nu hænger du på mig, på godt og ondt.
Ja! Ja!
- Biskop Cuthred er død! - Hvad?
- Cuthred er død. Myrdet! - Myrdet? Af hvem?
Af lord Heahmund, i katedralen.
- Hvor er Heahmund nu? - Her. I slotskirken.
Lad mig tale med ham alene. Alene!
- Heahmund! Hvor vover du! - Deres højhed.
Det kan aldrig retfærdiggøres -
- at myrde en Guds tjener i Hans eget hus!
Og nu, stadig vædet i martyrblod, besudler du også dette sted!
Du tænker vel ikke på at forsvare dig?
Jeg dræbte Cuthred, fordi han og de andre biskopper -
- præster og flere af Deres højeste embedsmænd -
- konspirerede for at vælte Dem -
- og derpå henrette Dem.
På grund af Deres angreb på kirkens magt og privilegier -
- som de mener kun er begyndt.
På grund af Deres venskab med hedninge og Deres svaghed.
Jeg følte, at jeg måtte handle.
For at redde både Deres krone og Deres liv.
Sagde han, hvem der ellers var med i konspirationen?
Hvilke andre biskopper? Embedsmænd?
Nej, kun at Cuthred var i centrum.
Han sagde, at gjorde jeg ham igen til biskop -
- kunne han nemt udpege de andre.
Men genindsætter du Heahmund -
- vil det forvolde skandale og vrede, især i kirken.
Men mor, Heahmund har vist sig som min største støtte.
Jeg må sige, bror, at jeg er forbløffet over -
- at du vil overveje at give ly og fortrinsstilling -
- til en selverklæret morder!
Heahmund bør straffes for sin afskyelige forbrydelse.
Det er ikke din afgørelse, bror.
For jeg er konge, og kun jeg kan beslutte det.
Vi ved ikke, hvad der er sket.
Ingen har fortalt os det, men du er fængslet.
Jeg dræbte min efterfølger som biskop.
- Hvorfor? - Han opdagede os.
Han ville have forrådt mig til kongen.
Og jeg var aldrig blevet genindsat.
Så nu afhænger alt af kongen.
Ja, alt.
Tror han på, vi vil forsvare ham mod fjender -
- vil alt blive godt.
Jeg ved ikke, hvad jeg bør tænke om dig.
Jeg forsøger at gøre det rette for os og for Wessex.
Og dog er du nu i fængsel.
Bedstefar.
Du har lagt sådan en byrde på mig.
Jeg ved ikke, om dit valg var klogt.
De hvisker, at jeg er svag...
...og jeg frygter, at de har ret.
Bedstefar, giv mig styrke.
Kong Alfred har problemer.
Der er nogle her, som vil vælte ham.
De mener, han er svag.
De kan ikke lide, at han lader os bo her.
Biskop Heahmund ville beskytte os.
Han er fængslet for mord og kan ikke beskytte nogen.
- Vi burde måske aldrig være kommet. - I Norge var vi alle døde nu.
Vi er vist alle underlagt omstændigheder, vi ikke kan styre.
Vi må bede til guderne om, at kongen overvinder sin fjender.
Bede? Er det alt, hvad vi kan gøre? Bede?
Nej. Der er noget andet, vi kan gøre.
Kongen har bedt os om at blive døbt som kristne.
Så kan han berolige sine fjender.
Han vil ikke længere beskytte og huse hedninge -
- men vi ville være medkristne.
- Han bad dig selv om det? - Ja.
Sagde du, vi aldrig vil fornægte vores guder?
Gjorde du?
Vores far er i Valhal.
Ved siden af Alfaderen. Han sidder over for Thor.
De drikker sammen og er glade.
- Tror du ikke dét? - Ubbe mente...
Lad Ubbe svare.
- Hvad siger du? - Far holdt op med at tro det.
Fortalte kong Alfred dig også det?
Troede du faktisk på ham?
Af og til tvivler jeg på, at du er Ragnars søn.
- Så du dem? - Nej.
- De kommer måske ikke. - De vil komme.
- Søn. - Far.
Nå, Floki. Hvad vil du sige? Vi er her alle sammen.
Jeg har rejst mig fra de døde.
Præcis som Odin gjorde det.
Jeg døde, og så blev jeg genfødt.
Her på denne ø, blandt guderne.
Men jeg er ligeglad med mig selv.
Jeg holder af jer alle.
Jeg ønsker, at I lever fredeligt sammen.
Vi har mistet to af vores børn.
Bul og Thorgrim.
Jeg ved, hvordan det er at miste et barn.
Den kommende tid vil være svær.
Vores sande håb er hos barnet -
- som Kjetills datter Thorunn bærer i sin mave.
For Eyvinds søn Helgi var også indblandet.
Jeg beder jer en sidste gang om at begrave jeres stridsøkser.
Floki har ret.
Jeg har været hård mod Floki.
Ja, jeg betvivlede hans motiver.
Men jeg indser, jeg tog fejl.
Jeg tror på, at Floki er en ren sjæl.
Min søn Buls død -
- forvoldte min familie forfærdelig sorg.
Men jeg ser nu, at Thorgrims død -
- forvoldte Kjetill og hans familie den samme sorg.
Så...
...lad os se fremad...
...som et samfund til et nyt barns fødsel.
Lad os drikke for det nye barn.
- Skål! - Skål!
Prinsesse Elsewith, jeg har hverken kurtiseret eller opvartet dig.
Vil du ikke længere gifte dig med mig -
- vil jeg forstå det og frigøre dig fra aftaler indgået i mit navn.
Men i det usandsynlige tilfælde -
- at du stadig vil gå videre med brylluppet -
- så lad mig fortælle, hvad du kan forvente.
Du vil blive dronning i et kongerige i krig. Det angribes nok snart igen.
Du bliver gift med en konge, der er i fare for at væltes og henrettes.
Tilgiv mig, men jeg kan ikke gøre udsigterne mere tiltrækkende.
Tak.
Jeg har intet at vende tilbage til, eller noget ønske om det.
Var jeg din hustru -
- ville jeg med glæde dele dine farer og trængsler -
- og hjælpe dig med den rædsomme byrde, skæbnen har givet dig.
Jeg forventede ikke dette forløb af samtalen.
Godt. Jeg ville hade, hvis jeg nogensinde virker forudsigelig.
Mine lorder, jeg har kaldt jer hertil igen -
- fordi jeg efter mangen bøn og betænkning har truffet et valg.
Jeg har besluttet at genindsætte Heahmund som biskop i Sherborne.
- Hvad? - Nej, nej!
- Han er vanvittig! - Nu er det nok!
Hvordan skal det tjene Gud?
Mordet på Cuthred er for evigt på hans samvittighed.
Han må forsvare sig for Gud.
Men vi, mine lorder... I disse mørke og usikre tider -
- når Wessex trues som aldrig før -
- kan vi ikke, og jeg vil ikke, undvære manden -
- der er vores sværd, den største kriger for Kristus i riget.
Og så vil jeg bekendtgøre mit ægteskab med Elsewith af Northumbria.
- Hvor dejligt. - Måske en arving.
Der er en sidste sag.
Ubbe, søn af Ragnar Lothbrok, og hans hustru Torvi -
- har samtykket i at blive døbt til den kristne tro.
Mine lorder, vær rolige!
Jeg beder jer alle, i Guds navn -
- om at anerkende og fejre denne omvendelse.
Den markerer starten på noget vigtigt.
Uden hjælp af disse mennesker, der før var fjender -
- kan og vil Wessex ikke overleve.
Han burde aldrig have udnævnt en morder -
- til en så høj stilling i kirken!
Alfred gør det, han ser som bedst for Wessex.
Og vi må støtte ham, ikke?
Han er min bror. Jeg støtter ham naturligvis.
Godt. Hans bryllup ligger i det mindste fast.
Nu skal dit arrangeres.
Du behøver ikke at arrangere alt.
Jeg har faktisk allerede valgt min brud.
- Må jeg høre hendes navn? - Ethelfled.
Kender jeg hende?
Det tror jeg ikke. Hun er Cuthreds datter.
Åbn porten!
Han er stærk. Også alle hans tænder og fingre.
Kom nu! Seks, syv, otte!
Flere? Tager otte.
- Kongen! - Velkommen tilbage!
Han er hjemme! Velkommen, kong Harald!
Deres højhed.
Før I modtages af Guds hellige kirke -
- må I afsværge jeres tidligere fejl.
Jeg afsværger min tro på Odin og alle andre hedenske guder.
Med mit åndedrag uddriver jeg de onde ånder, der bebor dig.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
Amen.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
- Amen. - Amen.
Velkommen!
Kong Harald Hårfager. Velkommen til York.
Jeg er Jarl Olavsonn. Ivar Benløs udpegede mig som leder her.
Glæder mig at møde dig, Jarl Olavsonn.
Men forvent ikke at styre her meget længere.
Vi er lige blevet lovet evigt liv.
Jeg føler ingen ændring. Gør du?
Men vi skal nu gå med disse kors.
Det siges, at vores nye Gud døde på korset for vores synder.
- Hvilke synder? - Nå ja...
Nu føler jeg mig anderledes.
Du kan altid gå med den igen.
Vil du, Alfred, søn af Aethelwulf -
- i alle disse vidners nærvær -
- tage denne kvinde, Elsewith, til din ægtehustru...
- ...indtil døden jer skiller? - Ja.
Og vil du, Elsewith, i alle disse vidners nærvær...
...tage denne mand, Alfred, til din ægtemand...
- ...og tjene ham, indtil du dør? - Ja.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
- Amen. - Amen.
I alle disse vidners og i Guds nærvær -
- erklærer jeg jer nu for mand og hustru.
- Bjorn Ironside? - Ja?
Du og jeg har meget til fælles.
- Hvordan? - Vi har den samme far.
Jeg hedder Magnus. Ragnars søn med dronning Kwenthrith.
Opfostret hos de kongelige med Alfred.
Han var min barndomsven.
Men kort efter Ragnars fængsling blev jeg forvist.
Alfreds familie kastede mig for ulvene.
Vi hørte, Ragnar fik en søn i Wessex.
Ja, jeg klarede at overleve.
Det ved de selvfølgelig ikke.
Ikke engang, hvem jeg er.
Jeg hørte, mine halvbrødre var her, og måtte møde jer.
- Det er utroligt. - Det gør mig ufatteligt glad.
Efter at have været fortabt i alle de år.
Nå, min bror, nu er du fundet.
Jeg beder Dig, Herre.
Se på disse Dine tjenere.
Oprethold ægteskabsinstitutionen, som er oprettet af Dig -
- for fortsættelsen af menneskeslægten.
Så kan de, der er blevet sammenføjet ved Din myndighed -
- forblive tro sammen ved Din hjælp. Gennem Kristus vor Herre. Amen.
Porten! Porten!
Jeg er her for at angribe Wessex.
Deres forsvar blev svækket af vores store hær.
Men jeg så, da jeg var der, at der stadig er steder nok at plyndre.
Og jeg vil være rig, for jeg har betydelige ambitioner.
- Wessex har en ny konge. - Hvem?
En dreng. Ecberts barnebarn, Alfred.
Så er de endnu svagere, end jeg troede.
Hvorfor sagde du, at jeg ikke ville styre her længe?
Så vidt jeg ved, er du og Ivar Benløs allierede.
Jeg ville ikke fornærme dig.
Jeg vil invitere dig til at plyndre Wessex med mig.
Vi kan nyde sejrens frugter og så lægge nye planer.
- Nye planer? - Ja.
Vil du blive her i York hele livet -
- og passe på den for Ivar?
Nej, det er sandt. Jeg har altid haft større ambitioner.
Du er en viking. Selvfølgelig har du det.
Så... efter vi har plyndret Wessex -
- vil du og jeg sammen vende tilbage i triumf til Kattegat.
For at dele byttet med dets konge?
Nej. Vi vælter dets konge.
Det lader til, at du ikke er en søn af Ragnar Lothbrok. Ej heller jeg.
Men Ragnar Lothbroks sønner er de mest berømte i hele vores verden.
Jeg er ikke sikker på, at jeg vil kæmpe mod nogen af dem.
Hvad er der i et navn? Intet!
I eftertiden vil ingen huske Ragnar Lothbrok og hans sønner.
De vil blive ganske glemt.
Jeg kan dårligt huske hans navn allerede nu.
Du har måske ret.
Men i så fald vil verden være et fattigere sted.
Vi bør altid huske Ragnar Lothbrok.
Selv hvis vi kun havde hørt hans navn. Ved du hvorfor?
Fordi vi alle er sønner af Ragnar Lothbrok. Os alle.
Tænk over det, Jarl Olavsonn.
Kongen har trods alt vist mod.
- Ja, mere end jeg forventede. - Hvad sker der nu?
Jeg må skaffe os af med de andre, der konspirerede mod ham og os.
Alfred er ikke sikret, trods sit mod.
Var Cuthred deres leder før, hvem er så leder nu?
Det ved jeg ikke.
Men de ville nok erstatte Alfred med Aethelred.
Men jeg mangler at finde ud af, om Aethelred er med i det.
Gid, jeg kunne hjælpe.
Selv i dette øjeblik samles Satans styrker for at slå til.
Derfor er du her.
For at hjælpe mig i kampen mod djævelen.
Prins Aethelred.
- Du ville tale med mig, bror? - Ja, min bror.
Sid ned. Drik. Jeg har vidunderligt nyt.
- Stemmer det ikke, skat? - Jo, vidunderligt nyt.
Kom nu. Sid ned... Sid ned.
Hvad er den vidunderlige nyhed?
Hvor skal jeg starte?
Du ved vel, at hele vores familie nedstammer fra Alfaderen?
Det er mig. Det er også dig.
Du og jeg nedstammer fra Odin. Det ved alle.
Du husker også, da vi var unge.
Du og dine brødre gjorde nar ad mig, fordi jeg var anderledes.
Jeg husker ikke, jeg gjorde det.
Nej, men du ynkede mig. Og jeg skammede mig.
Jeg hadede at være krøbling. Brækkede altid knoglerne...
Den uendelige smerte.
Jeg var så vred hele tiden, Hvitserk.
Jeg spurgte mig selv: Hvorfor hader guderne mig så meget?
Hvorfor mig?
Og så forklarede Freydis mig noget.
At deformiteten var et sikkert tegn på at have gudernes gunst.
Det fremhævede mig som en ganske særlig person.
Det var alligevel ikke et skammens mærke.
Ikke en forbandelse, men en velsignelse.
Det er sandt. Det vidste jeg.
Hvorfor fortæller du mig det?
Fordi denne ganske særlige person -
- har indset noget usædvanligt og forbløffende om sig selv.
Det er så indlysende.
Hvilket?
At jeg ikke kun nedstammer fra guderne.
Faktum er, Hvitserk, at Ivar Benløs er en gud.
Han er en gud, og jeg venter hans guddommelige barn.
- Du er skør, Ivar. - Det er jeg ikke.
Det er din fejltagelse. Jeg gjorde det umulige og skal være far.
Jeg er guddommelig.
For at fejre det holder vi fest for alle i Kattegat.
Og vi vil gøre et offer, tilegnet mine medguder -
- for at byde mig velkommen i asernes familie.
Men et vigtigt offer.
En, som guderne har hørt om.
En, folket har hørt om. En...
Du ved ikke, hvad du siger, bror.
Nå. Hvad er din beslutning?
Jeg vil plyndre Wessex med dig.
Godt. Godt...
Hvad med din myndighed her?
Jeg vil anerkende dig som Yorks konge -
- og vil ikke længe føle mig bundet til at tjene Ivar.
Vil du så følge mig og vælte ham?
Selv om han er søn af Ragnar?
Vis mig din armring.
Er det svar nok?
Thorunn! Thorunn!
Hun er væk!
- Hun er væk! - Hvad mener du?
- Thorunn er forsvundet. - Det kan hun ikke være.
Mor sagde, hun ville bede ved vandfaldet.
Hun følte, det var tid. Hun ville bede for en sikker fødsel.
Hun var der ikke. Jeg råbte og ledte efter hende. Hun forsvandt.
- Kom, Frodi. - Ja, far.
Åh nej, lad det ikke passe...
Ikke din søster. Ikke Thorunn!
Du har levet dit liv i skyggerne.
Så hvorfor afslører du ikke din sande identitet for Alfred?
I fulgtes ad i jeres ungdom. Han vil nok genkende dig.
Nej, hans far forviste mig fra villaen.
Alfred forsøgte aldrig at opklare min skæbne.
Afslørede jeg mig, ville de have dræbt mig.
Kong Ecbert og hans familie forrådte mig og vores far.
Og de siger, at du er her for at støtte kong Alfred.
- Hvordan kan du det? - Vi er her på Alfreds nåde.
Han burde være på din!
Alfred er lige så skyldig som sin far og bedstefar i vores fars død.
- Hil guden Ivar! - Hil guden Ivar!
Af sted! Rejs dig op!
- Af sted! - Fart på!
Og du! Kom så.
Knæl for guden Ivar! Knæl!
Bøj hovederne! På jeres knæ!
Bøj jer for guden Ivar!
Kom med offeret!
- Ivar! - Ivar!
Ivar! Ivar! Ivar!
Pris Ivar!
Ivar!
Ivar! Ivar!
Tekster: Peter Buhl www.sdimedia.com