Gledali ste...
Ne vidim nikoga. -Oni nas vide.
Šta nam je činiti, Gvozdeni Bjorne? -Pre dva dana nas napadoše.
Moramo se pripremiti za sledeći napad. -Zatočenik si pod mojom milošću!
Razmišljam da li da te ubijem.
Hvitserk je bolestan čovek i šljokara. Moj brat Hvitserk će predvoditi
trgovačku misiju duž Puta Svile. Gde je Hvitserk?
Videh Toru živu spaljenu. A svugde drugde, vidim Ivara.
Moram se pozabaviti s mojim bratom.
Postade ozbiljna pretnja kneževini. -Brate!
Srećan Nikoljdan svima koji ga slave :)
Više, želim više, želim više.
Da imam srce, mogao bih te voleti
da imam glas, mogao bih ti pevati.
Nakon prespavane noći kad ustanem
video bih šta sutrašnjica donosi.
Da imam glas, mogao bih ti pevati.
~ Vikinzi ~ S06E04: Svi zatočenici
Fixed by: BOTANICMAN
Kneže Igore,
kako si mi danas?
Igore?
Nikad bolje, Ivare Beskosni.
Dobar dan i tebi.
Sad na mom jeziku.
Odlično sam, prijatelju moj.
Moj bogalju.
Možemo zboriti! -Možemo.
Sad možemo zboriti o ozbiljnim i važnim stvarima.
Na primer? -Na primer, kako bogovi izgledaju?
Postoji samo jedan bog i on izgleda kao Oleg.
Da li znaš ko si ti?
Ne razumem te.
Sve što je ovde.
Sve to pripada tebi.
U ovoj odaji? -Ne, Igore.
U celom ovom gradu, Kijevu. Kao i Novgorodu.
I sve u celoj Rusiji. Zemlja, nebo.
Sela, grad, žitelji.
Sve je tvoje.
Lepo me nasmeja. Znam da to zapravo pripada Olegu.
Srećan sam što možemo zboriti
jer ti sad mogu objasniti kako si izdan.
Ništa ne pripada Olegu, on nije bog.
Oleg je niko i ništa, ali ti si važan.
I sve ovde pripada tebi.
Upamti to.
Opkoljeni smo. Dobro se pripremimo, ne želim da propustim Valhalu.
Bjorne! Nađosmo ga u kampu.
Veli da mora zboriti s tobom. -Šta je bilo?
Zar nas nisi već dovoljno izdao? -Imam poruku od kralja Olafa.
Neće vas napasti ako pristanete da se vidite s njim.
Reče i da možeš zaboraviti na sve to ako me ubiješ.
Prenesi kralju Olafu da pristajem, al' pod jednim uslovom.
Želim se sopstvenim očima uveriti da je kralj Harald živ.
Valhala može čekati.
Kao što znate, grupa razbojnika
hara po ovdašnjim selima.
Možda napadnu i nas, zato se moramo pripremiti.
Neke od vas su ratnice. Borba vam je u krvi.
Verovatno se borismo zajedno pred zidinama Pariza,
ako se još uvek sećaš? -Naravno, Lagerta.
Sigurno ste negde odložili svoje štitove i mačeve.
Došlo je vreme da se opet mača latimo.
Žene više od muškaraca. -Ove mome mogu biti stražari.
Upozorite nas kad su razbojnici u blizini.
A ove deve neka čuvaju stoku. Jasno? -Da, Lagerta.
A vi ljudi, niste toliko stari.
Niste još uvek za bacanje, zar ne? -Nismo.
Bolje zaštitite naša skladišta žita.
Branite ih ko da su od zlata.
Bez njih ne možemo živeti, moramo ih po cenu života odbraniti. -Hoćemo.
Želim da svi pohitate u šumu
i isečete grane da napravite lukove i strele. Munjevitom brzinom to obavite.
Kratki smo s vremenom. -Lagerta, nije važno šta mi činimo.
Razbojnike ne možemo zaustaviti, znaš i sama.
Svi ćemo umreti.
Istina je da ćemo svi umreti, ali ne moramo kad nas razbojnici napadnu.
Gvozdeni Bjorne. Molim te, hodi da sedneš.
Osećaj se k'o kod kuće.
Nas trojica se na čudan način ponovo okupismo.
Čudni su putevi sudbe. Norne je tkaju i mi verujemo u to.
Živeli!
Sinoć nešto usnih. U tom snu, sedeh u odaji
s kraljem Haraldom Lepokosim i kraljem Gvozdenim Bjornom.
Možda je sve san.
A mi smo duhovi i jednog dana ćemo samo nestati.
Ako toliko malo mariš za stvarnim svetom,
zašto se onda ne odrekneš ovog kraljevstva i vratiš u zavičaj s vojskom?
Veruj mi, ništa ne možeš učiniti
što će te načiniti popularnim vladarem ovde. Ništa!
Ako ništa nije stvarno. Moramo se i dalje pretvarati kao da jeste.
Prava misterija je da ste sad obojica moji zatvorenici.
Istina je, Gvozdeni Bjorne da još uvek imaš vojsku,
ali verujem da nije dovoljno jaka da mi poraz nanese.
Ako naše vojske ponovo ukrste mačeve bez obzira na ishod, bićeš baš oslabljen.
U tom slučaju, teško ćeš sačuvati svoje novo i staro kraljevstvo.
I nećeš pobedu izvojevati.
Razmisliću više o tom pitanju i o rešavanju naših zavada.
Umoran sam od našeg starog načina razmišljanja.
U međuvremenu, kralj Harald se nažalost mora vratiti u svoju tamnicu,
kao i ti u svoj kamp gde ćeš ostati opkoljen,
al' organizovaću da vam dostavljaju zalihe 'rane.
'Oće li nas razbojnici uskoro napasti?
Možda nas uopšte i ne napadnu.
U svakom slučaju, ne sme vas strah obuzeti.
Iz dva razloga ne smete se plašiti. Prvo, zato što ćemo svi paziti na vas.
I kao drugo, zato što ste Vikinzi,
sin i kćer slavnih ratnika. -Ne bojim se! Ako napadnu,
želim mog oca i mater učiniti ponosnim!
Ponosna sam na tebe.
I na tebe malena.
Hvitserče.
Hvitserče! Ustaj! Ustaj! Molim te.
Napolje! Svi napolje! Pokret!
Zdravo, Hvitserče.
Želeh te videti, donosim ti vesti. -Kakve vesti?
Dobre, želim da te zadužim za nešto.
Smatram da naša porodica nikad nije istinski prepoznala tvoje talente.
Uistinu? -Da, znaš ti to dobro.
Dakle...
Želim da predvodiš trgovačku delegaciju na istoku.
Putovaćeš duž drevnog Puta Svile,
sklapaćeš trgovačke sporazume usput.
Nadam se da ćeš pristati na ovo, Hvitserče.
Nastojim ti pomoći. -Znam, znam.
Biću bolji. Oporaviću se.
Neću te razočarati. Veruj mi.
Hvala ti. Hvala ti, brate.
Sad imamo vremena, Ketile. -Vremena?
Da mi veliš šta se uistinu zbilo na
Islandu između Flokija i doseljenika. Ispričaj mi celu priču. Istinitu.
Većinu već znaš. U početku se namučismo.
Nestašica 'rane. Prvi usevi jalovi. Tamo je bio zloban čovek Ejvind.
Za sve što je krenulo po zlu krivio je Flokija.
Mi ostali sazdasmo hram Toru. Ejvind i njegova porodica ga spališe.
Onda njegovi sinovi, ubiše mog sina Torgrima...
I moju trudnu kćer Torun.
Osvetio si se za njihovu smrt? -Ne.
Nisam, Floki nam reče da ne činimo to.
Kazivao je da naselje ne može opstati ako vlada osveta.
To nije istina.
Na kraju ubih Ejvinda i celu njegovu porodicu.
Ipak sam ja Viking. Bilo je to pitanje časti.
Floki je bio sanjar. Bio je skrhan jer mu san beše jalov,
za koji ste ti i Ejvind bili odgovorni!
Uprkos tome, ne mogu poverovati da je Floki tek tako dig'o ruke.
Sigurno ga je neko ubio i telo mu sakrio!
Možda mu ti život oduze, Ketile?
Nisam, Bjorne. -Možda ste se zavadili i ti si ga odalamio.
Ne, Bjorne! Nemam udela u Flokijevom nestanku, kunem se svojom narukvicom.
Bolje se moli bogovima da se Floki jednog dana vrati i potvrdi tvoju priču.
Do tog dana, s obzirom da si sposoban masakrirati celu porodicu,
smatraću tebe odgovrnim za njegovo ubistvo!
Svi mi moramo umreti jednog dana.
Čak i ti, Gvozdeni Bjorne.
Čak i ti.
Pusti me da izađem! Pusti me napolje!
Molim te, preklinjem te.
Gde je Hvitserk?
Bolje da ga nađemo. Potražite ga! -Dobro, Ube.
Lenčuge jedne. -Šta je to?
Zašto Hvitserče? Zašto? -Ja...
Htedoh ti pružiti priliku.
Mislim da mu nije bila nakana da te razočara. To je jače od njega.
Moraćete otići bez njega.
Izaberite vođu između sebe. Upamtite da nam je vaša misija od vitalnog značaja.
Neka vas bogovi čuvaju duž Puta Svile.
Ne, ne.
Ube, nemoj biti mnogo strog prema njemu.
Pokušah, ali ne mogu. Ne mogu.
Zar ne vidiš to? Pokušah, ali ne mogu. -Volim te, brate. -I ja tebe.
Uvek te voleh i uvek ću te voleti.
Upravo me izdade po drugi put u životu.
Pogledaj se, vidi na šta ličiš.
Ustaj!
Ustaj! -Žao mi je, Ube. Oprosti me. -Kasno je za oproštaj.
Ne želim te više videti. Nemam ti više šta reći.
Hvitserče.
Hvitserče! Hvitserče! Hvitserče!
Hvitserče!
Ovde sam, brate!
Moj mili Hvitserče!
Da li je istina da si iskočio iz drakara ne zato što si me voleo,
već da bi mi bio bliže da me ubiješ?
Misliš da je to tvoja sudba.
Znam tvoju sudbu, brate.
Tvoja sudba je da budeš od moje ruke ubijen. -Molim te, ostavi me na miru!
Ne, ne, ne. Nikad te neću ostaviti na miru.
Snio si.
Šta je bilo? -Da li je istina da zaista posedujem svu zemlju i nebo?
Da, sve to pripada tebi.
I jednog dana, Igore, verovaćeš mi.
Knez Oleg zahteva vaše prisustvo.
Želeo si me videti. -Da.
Htedoh ti reći da naredih hitnu mobilizaciju velike vojske.
Okupljanje i izgradnju velike flote,
za invaziju na Skandinaviju. Konačno je došlo vreme za to.
Raduje me to. -Možeš mi biti veoma koristan.
Ti si sin Ragnara Lodbroka. Niko ne može osporavati tvoje pravo da vladaš
kada te postavim na prestolu.
Drugim rečima biću tvoja marioneta?
Ne igraj se sa mnom, Ivare Beskosni.
Nudim ti daleko više nego što vrediš.
Možeš vladati kraljevstvima.
Koga boli uvo ako ja sve kontrolišem?
Načiniću te poznatim kraljem!
Zar vi Vikinzi ne maštate o tome?
Nešto si zaboravio. -Šta?
Ja sam bog.
Potomak Odina. -Ti nisi bog! Nisi bog k'o što moja neverna žena
nije svetica bila, već bludnica!
Rekoh ti da mi možeš biti koristan. To bi te trebalo zadovoljiti!
Nemoj me nikad izdati
il' ću tvoje beskosno telo staviti u kovčeg s mojom ženom!
Već satima ovde sedim.
Možda čak i danima. Razmišljam o sagama,
drevnim pričama, istoriji našeg naroda.
Pogotovu razmišljam o beskonačnim
malim ratovima između različitih kraljevstava
u našoj voljenoj Norveškoj.
Čini mi se da su ovi beskonačni
jalovi ratovi krajnje suludi,
a ne dela se ništa radi dobrobiti našeg naroda.
Oprosti mi, ali ti si kriv koliko i svaki drugi vladar.
Izazivanjem i započinjanjem malih ratova, radi lične koristi.
Vidi šta si ovde učinio.
Istinu zboriš.
Ponekad je prava istina
skrivena od svih nas, izvan našeg vremena i prostora.
I mora se otkriti.
A bogovi sa svojom beskonačnom mudrošću,
prosvetliše me s tim.
Možeš li nam objasniti kako te bogovi prosvetliše?
Vreme je da se odreknemo drevnih običaja i starog načina razmišljanja.
Vreme je da se preporodimo!
Da krenemo ispočetka. Vreme je da odaberete i imenujete
kralja cele Norveške!
Kralj koji može ujediniti ljude,
na koga se narod može ugledati i koga će poštovati.
Zar ima boljeg izbora od tebe,
Gvozdeni Bjorne,
najstariji sine slavnog Ragnara Lodbroka, koji sad sedi s desne strane Odina,
u dvoranama Esira?
Koji bi kralj bolje zapovedao
našom siromašnom i ratom razorenom zemljom?
Naravno, svi kraljevi, kraljice, jarlovi i mali erlovi biće pozvani
da odobre ovaj plan. Ali kada to urade,
kunem ti se, odreći ću se
svih mojih kraljevstava i moći,
u korist novog spasioca.
Idi sad i razmisli o mom planu.
Obojica možete to uraditi, ali nemojte predugo razmišljati o odgovoru.
Mnoge stvari zavise od te odluke.
Oni dolaze! Donesite oružja! -Brzo, svi se naoružajte!
Znate šta trebate činiti!
Ovde.
Stanite.
Gde su oni? -Dečaci im signaliziraše. Možda se svi u beg dadoše.
Otvorite njihovo skladište žita!
Štitonoški zid!
U skladište žita! Napad!
Svi se okupite oko mene!
Zauzmite pozicije! -Napred! U zaklon! -Dignite štitove! -Nađite zaklon!
Pohitajte!
Svi se okupite!
Okupite se! Okupite se!
Ratnice, borite se!
Nemate se čega bojati, niti razbojnika niti smrti!
Izlazite odmah!
Prekinite napad! Izlazite! Izlazite odmah!
Lagerta! Pogledaj me!
Pogledaj me!
Hali! Ne! Povuci se!
Povuci se!
Ne! Hali! Hali!
Zdravo, Lagerta.
Siroti Hali.
Ne znam da li dadoh sve od sebe. Žao mi je.
Nemaš za čim žaliti. Nadasve si bio hrabar. -Jesam li?
Nisam siguran.
Umirem li, Lagerta?
Junaački si se poneo.
Umireš Hali, ali bogovi su ovde.
Odin je ovde.
Video je koliko si hrabra bio. -Nadam se.
Istinu zborim. Veruješ mi, zar ne?
Odin će te odvesti u Valhalu.
Pravićeš društvo velikim ratnicima i herojima iz našeg vremena.
Bićeš poseban, jer je tvoj otac
Gvozdeni Bjorn. I zato što si bio nadasve hrabar.
Sedećeš u velikoj dvorani Esira.
Hali?
Dire! Dire.
Donesoh ti nešto.
Ne bi sad trebao smrt spoznati.
Jer ćeš možda jednog dana ponovo slobodan biti.
Slobodan? Želim da budem slobodan.
Jesi ozbiljan, Ivare? -Zvao si me "bogaljem".
Neka mi bog oprosti! Ovo je moja poslednja šansa.
Mnogo sam bolestan, neću preživeti zimu. -Znam.
Na šta si onda mislio?
Da ću jednog dana možda biti slobodan? Ako mi ti pomogneš,
daću ti šta god išteš.
Sve? -Sve i svašta! Nezamislivo bogatstvo!
Robove! Žene! Stotine, ma 'iljade robova.
Stotine žena! Dvore svuda.
Dvori me i ne zanimaju previše.
Samo bih želeo priliku da svrgnem kneza Olega.
Šta je bilo?
Usnih nešto. U mom snu videh selo u plamenu i ženu kako umire.
I dečaka od strele ranjenog visoko na drvetu.
Šta misliš da to znači?
Ne znam. -Moraš imati neku ideju.
Mislim da bi to možda moglo biti...
Možda se radi o Lagertinom selu. -Lagertinom?
Misliš da je napadnuto? -Nikad nisi kročila u njeno selo, Gunhild. -Nisam.
Ali imam predosećaj.
Moja deca su tamo! A zašto ja ne videh i ne predosetih ništa? -Ne znam, Torvi.
Moram otići tamo da proverim. -Trudna si. Nosiš Bjornovo dete.
A to je dug put. -Ne zanima me.
Onda moram poći sa tobom. -Ne, potrebna si mi ovde.
Poslaću nekoga da proveri da li je to istina.
Ubeđen sam da se ne radi o Lagertinom selu.
Već bih čuo. -Idem. -Veruj mi, i ja bih voleo da pođem.
Al' ne mogu napustiti Kategat zbog svačijih snova. Moram biti odgovoran.
Odgovornost me ovde zatočila. I tebe je, kao moju ženu.
Tako stvari stoje.
Oplakaćemo naše mrtve, odati im počast,
i moliti se da obitavaju među bogovima do Ragnaroka.
Mi preživeli moramo se postarati da nisu uzalud umrli.
Razbojnici koji nas napadoše i ubiše ih, ne dobiše ono što želeše.
Ne uspeše da ukradu naše žito i stoku,
što znači da će se vratiti, veoma brzo.
Imamo izbor.
Možemo napustiti naše selo i mrtve.
Možemo ostaviti naše žito i stoku i možemo se sakriti u poljima,
i nadati se da nas razbojnici neće pronaći. Il' možemo ovde ostati.
Možemo poslati par glasnika u obližnja sela po pomoć.
I možemo se pripremiti za borbu. Da branimo ono što nam pripada.
Ne želim ostaviti svog brata.
Ja sina izgubih.
Svi možete otići ako želite, ali ja ću ostati i braniti mrtve.
Svi ćemo ostati.
Da li se ratnik skriva u žurbi, jer se boji smrti?
Niko od nas se ne boji. Hali se nije bojao.
Trebali bismo svi ostati i boriti se.
Hali se nije bojao. Umro je radi svih nas.
Stoga ćemo svi ostati ovde.
Čak i ako smrt spoznamo zbog njih.
Gunhild!
Gunhild! Čekaj! Gunhild!
I dalje smatram da trebam poći s tobom. -Sigurno je Ube u pravu.
Da to nije Lagertino selo. Samo moram da... -Daj ovo Haliju i Asi.
Prenećeš im da ih volim? -Naravno da hoću.
Sad moramo na put krenuti.
Dakle? -Prihvatismo tvoj plan.
Pošalji glasnike svim kraljevima i jarlovima da se okupe ovde.
Da izaberemo Gvozdenog Bjorna za kralja Norveške! -Već ih poslah.
Fixed by: BOTANICMAN