SILKEVEJEN
KIJEV-RIGET
Hvorfor glor den enøjede idiot på mig uafbrudt?
Han har fulgt os i ugevis. Jeg kan ikke lide det.
Bed en af drengene om at skaffe os af med ham et roligt sted.
De er bare lejesoldater.
Jeg ville ikke stole på dem.
Så bør du måske gøre det.
Gerne.
- Bjorn! - Kattegats folk!
Jeg sagde, at blev jeg konge, ville jeg herske anderledes end Ivar.
Jeg vil holde det løfte.
Ivar byggede en mur omkring byen.
Han afskrækkede udlændinge, gjorde fri tale ulovlig.
Kattegat kan kun overleve og gro gennem handel, ikke erobring.
Det er min tro.
Dette er jeres møde, jeres Ting.
Jeres chance for at komme til mig med alt. Og jeg vil lytte.
Jeg er kun jeres ydmyge tjener.
Kong Bjorn!
Hvem er de mænd?
Jeg ved, hvem de er.
Alle de mænd samarbejdede villigt med Ivars regime.
De tjente ham som livvagter.
De adlød ham i alt.
Uanset hvor grusomt og fordærvet.
De gjorde det uden samvittighedsnag, uden at tænke på deres egne familier.
De brændte dem levende, der var modige nok til at stå imod.
Og de brændte levende en ung kvinde, Thora, som jeg elskede.
Gjorde I ikke?
Er disse mænd skyldige?
- Ja! - Det er de!
Hvad skal jeg gøre ved dem?
Før de mænd væk.
Husk, min søn, dit fulde ansvar som konge.
Disse mænd er alle skyldige.
De begik forbrydelser imod deres eget folk, imod jer.
Ja!
I mener alle, de fortjener at dø.
Ja!
Men der er noget langt værre end døden.
Jeg vil forvise dem på livstid.
De vil blive fredløse, skovmænd...
For evigt dømt til at bo i skoven og andre forladte steder.
Deres ejendom konfiskeres.
De vil mærkes som skovmænd og kan dræbes ustraffet.
Det er meget værre end døden.
De vil leve som genfærd.
Uden for menneskeligt samfund.
Hver dag tvinges de til at huske deres valg og deres forbrydelser.
Og dog ude af stand til at sone dem.
- Det er min beslutning. Er I for? - Ja!
Så er det besluttet.
Kom an! Dræb mig! I gør mig en tjeneste!
Du traf det rigtige valg.
- Det håber jeg. - Ivar ville aldrig have sat dem fri.
Men jeg er ikke Ivar.
- Hvem er det? - En viking. Han hedder Ivar.
En nat blev han fuld og fortalte alle, at han var konge.
Han ligner ikke en konge og rejser ikke som en.
- Hvad siger han? - Vi bringer ham til Kijev.
Først når du har betalt for min information.
- Hvem er de folk? - Rusere.
Nærige skiderikker.
Det lader til, de betaler dårligt. Hvor bringer de mig hen?
Til deres hovedstad, et sted kaldet Kijev.
- Hvem er deres hersker? - Fyrst Oleg, Profeten.
Profeten? Hvorfor Profeten?
Stig op på hesten.
Du kommer med os.
- Hvad er der med ham? - Han er krøbling.
Krøbling og konge?
Nu har jeg set alt.
KIJEV
Hvad er der?
Min fyrste, vi har fortaget en interessant anholdelse.
En konge, hævder han, der rejser ad Silkevejen.
En konge?
- Hvorfra? - Fra Norge.
En viking.
Du kan ikke gå.
Er du såret?
Nej, jeg er...
...en krøbling fra fødslen.
Du taler mit sprog.
Det var også engang mit folks sprog.
Vi er rus-vikinger.
Hvad kaldte de dig?
Jeg hedder Ivar.
De kalder mig Ivar Benløs.
Jeg har hørt om dig.
Ivar.
Benløs.
Dit ry er rejst ad Silkevejen.
Ligesom honning, bivoks, skind og slaver.
Men hvorfor rejser du ad den nu? Uden at varsle dit komme?
Som en tyv, hvad?
Jeg mistede mit kongerige til mine brødre.
Jeg er ingenting.
Og jeg har intet at tilbyde dig, fyrst Oleg.
Jeg havde ikke til hensigt at være dig til besvær.
Og hvor var du på vej hen?
Intetsteds. Jeg har ingen planer.
Jeg flygter bare fra mine brødres gengældelse.
Nå...
Nu er du her.
Hvem ved, om din tilstedeværelse vil være mig til besvær?
Lad os se.
Vi har indladt os på en ny måde at leve på.
Det var altid mit løfte som konge.
At opbygge Skandinaviens mest succesfulde handelsstation.
Men jeg vil behøve jeres støtte. Min familie.
Mor?
Jeg ønsker dig alt godt med dit forehavende, min kære søn.
Og jeg er sikker på, du får succes.
Men fremover må du klare dig uden mig.
Ikke forstået, Hvorfor vil du ikke blive her?
Jeg har set nok krige.
Jeg har set nok død.
Jeg har mistet så mange.
Jeg vil ikke længere være en offentlig person.
Jeg vil ikke have ansvaret.
Jeg ønsker at leve en helt anden slags liv.
Hvordan kan du gøre det?
Jeg har planer om at bygge en gård.
Som den, Ragnar og jeg boede på, da vi blev gift.
Der var vi så lykkelige.
Jeg vil bygge den på landet.
Uden at bebyrdes af at skulle lede en stor og velstående by.
Lad mig forstå det.
Du vil trække dig tilbage og forsvinde.
Den mest berømte skjoldmø i Skandinavien?
- I verden. - I verden.
Fremover vil du være en enkel bonde, bare en glemt privatperson?
Ja, det ønsker jeg, Ubbe.
Jeg ønsker ikke længere at være berømt.
Tilgiv mig, Bjorn, men jeg har besluttet mig.
Så må jeg acceptere det.
Beslutningen er din mor.
Hvor vi end tager hen, må guderne elske og beskytte os.
- Skål. - Skål.
Nu, min ven, er det sandhedens time.
Fortæl os om kong Ivar.
Hvorfor så stille i aften? Du har næsten intet sagt.
Du talte om familie.
Men familie er ikke alt.
I sidste ende fødes vi alene og dør alene.
Og dog behøver vi familien.
Vi behøver vores kære.
- Jeg behøver dig, Gunnhild. - Jeg er her.
Jeg elsker dig. Det har jeg ærligt sagt dig.
Mere ærligt end dig, synes jeg.
Og i morgen?
I morgen vil jeg stadig elske dig.
Jeg vil gå gennem ild for dig.
Men ud over det, hvem ved.
Skønt gift er jeg stadig fri i min sjæl.
Af og til er du svær at elske.
Nej. Jeg synes, jeg er meget nem.
- Kys mig. - Nej, du kysser mig.
Ser du? Intet er så indviklet.
Kun tænkning gør det sådan.
Stemmer det, at krøblingen, du rejser med, er den berømte Ivar Benløs?
Ja, fyrste.
- Han tabte et slag? - Til sine brødre.
Bjorn Ironside, Ubbe, Hvitserk.
De er alle sønner af den berømte Ragnar Lothbrok.
Hvordan kan jeg tro, han er konge?
Hvor er beviset? Du har ingen. Du lyver.
Tror du, jeg er et fjols?
En fatal fejl.
Han er ikke kun konge!
Hvabehar? Hvad sagde du?
Jeg sagde: Ivar er ikke kun konge.
Jeg forstår ikke...
- Hvad er han så? - Han er en gud.
En gud?
- En gud? - Ja.
En ægte gud, åbenbaret for verden i Kattegat!
Vi er kristne nu. Men husker stadig godt de gamle guder.
Har måske stadig lidt frygt for dem.
Er han en gud, hvorfor så rejse gennem mit rige i forklædning?
Hvad er han egentlige hensigt? Jeg må være mistænksom.
Jeg har behov for at vide det. Du kan vel forestille dig min trang.
Du må hellere fortælle mig det, min ven.
Der er intet tilbage at sige.
Vi har haft problemer med din ven.
Han var usamarbejdsvillig, ikke hjælpsom.
Det forstår jeg ikke. Hvad har han gjort galt?
Din ven nægtede at fortælle os -
- hvorfor du egentlig er kommet her til mit rige i forklædning.
Jeg har allerede sagt, der ikke var nogen grund.
Der er altid en grund. Altid!
Hil guden Ivar!
Lagertha.
Måske.
Lad os se på det.
Du havde ret, Torvi.
Her vil jeg bygge min gård.
Her vil jeg leve resten af mine dage.
Vi vil hjælpe dig med at bygge den.
Vi sejler ingen steder, før dit nye hus er bygget, og du er flyttet ind.
Jeg behøver nogle husdyr.
Ikke mange. Få geder, måske en gris. En hest til at trække ploven.
- Vil du virkelig bo her, Lagertha? - Ja.
- Helt alene? - Sikkert.
Bliver du ikke ensom?
Nej, Hali. Jeg bliver ikke ensom.
For jeg får besøg af bedstefar Ragnar og mange andre venlige genfærd.
Jeg har også nyt.
Du behøver ikke sige det. Du er gravid.
Livet går videre.
Hvad synes du? Vil du gerne flyve, Ivar Benløs?
- Jeg forstår ikke... - Der er intet at forstå.
Når vi får fart nok på, bliver vi fri af jorden.
- Er det ikke alle menneskers drøm? - Det ved jeg ikke.
Især for dig, der ikke kan gå.
Som kun kan kravle over jorden.
Tanken om at flyve fri som en fugl over den må da være spændende?
Af sted!
Slip.
Vær ikke bange!
Du dør ikke, når jeg er sammen med dig!
- Af sted! - Nej, nej.
Nej, nej!
- Nej! - Slip!
- Nej!
Jeg ville bringe dig herop.
- Hvorfor det? - Fordi du er en gud.
Det passer, ikke?
Du nedstammer direkte fra Odin.
Du er blevet åbenbaret som gud.
Guderne rejser over himmelen, gør de ikke?
Du dør ikke sammen med mig.
Du er ingen gud!
Skar jeg dine reb over, ville du falde ned og dø.
Passer det ikke?
Tror du? Hvad?
Nej!
Tror du nu?
Kong Bjorn, dronning Gunnhild. Vi har nyt om kong Harald.
Vi blev ledt til at tro, at Harald var død af sine sår.
Nej. Det passer, han blev såret i krig.
Men kong Olaf reddede ham og fik ham hjem.
Det var ædelt af kong Olaf.
Måske ikke så meget.
Da Harald var syg, krævede Olaf hans rige.
Han havde krigere nok til at gennemføre det.
Det er en skam.
Hvad har det med mig at gøre?
Kong Harald er stadig ikke helt rask, men vil ikke regeres af kong Olaf.
Han ved, hans liv er i fare og sikkert mistes.
Han husker også, at han hjalp Dem, da De ville angribe Deres bror Ivar.
Og at han personligt reddede Dem, da Ivar ville fange og dræbe Dem.
Derfor indkræver han en gæld.
Han beder Dem som ægte viking -
- og søn af Ragnar, en ven og allieret, at De vælter usurpatoren.
Vi er meget kede af kong Haralds tilstand.
Men jeg tror ikke, vi har nogen forpligtelser.
Tværtimod. Harald mener, De er blevet gode venner.
Uanset hvad der før er sket mellem Dem:
Han kunne have gjort krav på at blive konge i hele Norge.
Kunne have krævet at gifte sig med Dem, dronning Gunnhild.
Som en mand af ære gjorde han det ikke.
Men nu, kong Bjorn, rækker han ud til Dem som en anden mand...
...en mand af ære, for at få Deres hjælp.
Vi hørte, De var blevet Kattegats konge.
Så det virkelige spørgsmål er...
Hvilken slags konge bliver De?
Jeg vil tænke over det.
Jeg har noget at vise dig.
Hvad er det for et sted?
Et mausoleum for min afdøde hustru.
Slottets helligste sted.
Og det helligste sted i mit hjerte.
Hvordan døde hun?
Jeg dræbte hende.
Hun var ung og dum.
Jeg opdagede, hun gik i seng med en af mine rådgivere.
Jeg elskede hende.
Hun var fortryllende.
Jeg tænkte på hende hele tiden.
Tilmed på slagmarken.
Ja, i al den tid...
...i et snusket værelse her på slottet, forrådte hun mig i smug.
Jeg kender din smerte.
Så ved du alt om kvinders vægelsindethed.
Jeg vidste nok, du ville forstå.
Jeg tager ikke mange med herned.
Men du...
Jeg tror, du og jeg har et ganske særligt forhold.
Det tror jeg virkelig.
Mens solen går ned...
...og i gudernes påsyn, sværger jeg, at jeg ikke mere vil slås.
Aldrig nogensinde.
- De kurerer foruroligede mig i dag. - Ja...
Det forventede jeg ikke.
Da de spurgte mig, hvilken konge jeg forventede at være.
Jeg troede, jeg havde svaret.
Troede, jeg vidste det.
Da jeg talte til folket, talte jeg fra hjertet.
Jeg troede, det var mit svar.
Det er jeg sikker på, det var.
Disse ukendte kurerer talte til noget dybere.
De vidste det sikkert ikke, og kong Harald udnævnte dem hemmeligt.
Det ved jeg, og dog...
Du sammenblander ting.
Om du hjælper Harald eller ej, definerer dig ikke som konge.
Hvad vil så definere det?
Måske dine forskelle fra din far.
Og min lighed.
Han var stadig elsket.
Du må være dig selv.
Det ønsker jeg. Jeg ved bare ikke hvordan.
At gøre det rette vil måske være det letteste.
Det er altid faren: At gøre det rette af de forkerte årsager.
Du gør ret i at være forsigtig.
Når jeg ser ud i den Store Sal, ser jeg min far og mor.
Hvorfor skulle jeg ikke det?
Og med ét føler jeg mig gammel.
Jeg er ikke længere deres søn.
Jeg er din mand.
En far.
Og jeg er en konge.
Jeg har besluttet at se din ankomst hertil som et tegn, et varsel.
Længe har vi rusere, anført af min svoger kong Rurik -
- set østpå efter handel, erobringer og ekspansion.
Og dog var jeg endda før din uventede opdukken...
...begyndte at betvivle denne tænkemåde.
Måske er det trods alt...
...tid for os til at se vestpå igen.
For år tilbage hængte jeg mit skjold på Konstantinopels byport.
Men nu er det tid til at hænge det på Kattegats port.
Vores forfædres oprindelige hjem.
Og du kan hjælpe mig.
Og samtidig hævne dig på dine brødre.
Det er en fin plan.
Nu ser jeg, min ankomst til Kijev ikke var tilfældig -
- som jeg antog, men planlagt af guderne.
Hvordan kunne den være andet?
Guderne...
Lad os skåle for Odin.
For Odin.
Tekster: Peter Buhl www.sdimedia.com