SIDENVÄGEN
KIEVRIKET
Varför stirrar den där enögde idioten på mig hela tiden?
Han har rest med oss i flera veckor. Jag tycker inte om det.
Säg åt en av våra mannar att göra sig av med honom i skymundan.
De är bara legosoldater. Jag skulle inte överlåta något åt dem.
Då kanske du ska göra det.
Visst.
- Björn! - Kattegatts invånare...
Jag sa till er att mitt styre kommer att skilja sig från Ivars.
Och det löftet tänker jag hålla.
Ivar har byggt en mur runt vår stad.
Han avskräckte utlänningar och förbjöd yttrandefrihet bland folket.
Kattegatt kan bara överleva och frodas genom handel, inte erövring.
Det här är ert ting.
Ni kan ta upp vad ni vill med mig och jag kommer att lyssna.
Jag är er ödmjuke tjänare.
Kung Björn!
Vilka är det där?
Jag vet vilka de är.
Allihop samarbetade frivilligt med Ivars regim.
De var hans livgarde. De gjorde allt han begärde -
- oavsett hur grymt det var.
De gjorde det utan betänkligheter, utan att bry sig om sina familjer.
De brände sina motståndare levande.
Och de brände en ung kvinna, Thora, som jag älskade.
Eller hur?
- Är de skyldiga? - Ja!
Vad ska jag göra med dem?
För bort dem.
Min son... Minns de förpliktelser som rollen som kung medför.
Männen är skyldiga. De har begått förbrytelser mot sitt eget folk.
Ja!
- Ni tycker att de förtjänar att dö. - Ja!
Men det finns något mycket värre än döden.
Jag bannlyser dem för livet.
De blir laglösa. Skogarmaor, skogsmänniskor.
För alltid dömda att leva i skogen och på andra övergivna platser.
Deras egendom blir konfiskerad.
De brännmärks som skogarmaor och vem som helst får döda dem.
Det är mycket värre än döden.
De kommer att leva som vålnader utanför samhället.
Varje dag tvingas de ångra och minnas sina förbrytelser.
Men de kan inte sona dem.
- Det är mitt beslut. Vilka är för? - Ja!
Då blir det så.
Kom igen! Döda mig! Då gör ni mig en tjänst!
- Det var rätt beslut. - Jag hoppas det.
Ivar skulle inte ha frigett dem.
Men jag är inte Ivar.
- Vem är det där? - En viking. Han heter Ivar.
En kväll söp han sig full och sa till alla att han var kung.
Han ser inte ut som en kung och han reser inte ståndsmässigt.
- Vad säger han? - Vi tar med honom till Kiev.
Inte förrän ni har betalat mig för informationen.
- Vad är det här för folk? - Ruser.
Snåla jävlar!
De verkar inte betala så bra. Vart för de mig?
Till sin huvudstad. En plats som kallas Kiev.
- Vem är deras regent? - Prins Helge, Profeten.
Profeten? Varför kallas han så?
Upp på hästen.
Du följer med oss.
- Vad är det med dig? - Han är en krympling.
En krympling som är kung?
Nu har jag sett allt.
Vad är det?
Min prins, vi har gjort ett intressant gripande.
Han påstår sig vara kung och han reser längs sidenvägen.
En kung?
- Varifrån? - Från Norge.
En viking.
Du kan inte gå.
Är du skadad?
Nej, jag är...
...krympling sedan födseln.
Ni talar mitt språk.
Det var en gång även mitt folks språk.
Vi är rusiska vikingar.
- Vad kallar de dig? - Jag heter Ivar.
De kallar mig Ivar Benlös.
Jag har hört talas om dig.
Ivar...
Benlös.
Du är beryktad längs sidenvägen.
Som honung, bivax, pälsar och trälar.
Men varför reser du längs den nu utan att tillkännage vem du är?
Som en tjuv.
Jag förlorade mitt kungarike till mina bröder.
Jag är ingenting.
Och jag har inget att erbjuda er, prins Helge.
Jag avsåg inte att besvära er med min närvaro.
- Vart var du på väg? - Ingenstans. Jag har inga planer.
Jag flyr bara från mina bröders vedergällningar.
Nå...
Du är ju här nu.
Vem vet om din närvaro besvärar mig.
Vi får se.
Vi har skapat oss en ny livsstil. Det var vad jag ville som konung.
Att bygga upp Skandinaviens främsta handelsplats.
Men jag behöver ert stöd. Familjen är viktig.
Mor?
Jag önskar dig lycka till i ditt företag, min son.
Du kommer säkert att lyckas.
Men i framtiden måste du klara dig utan mig.
Jag förstår inte. Varför ska du inte stanna?
Jag har fått nog av krig. Jag har fått nog av död.
Jag har förlorat så många.
Jag vill inte var offentlig längre. Jag vill inte bära ansvaret.
Jag önskar leva ett helt annat liv.
Hur skulle det gå till?
Jag vill bygga upp en bondgård -
- som den Ragnar och jag bodde på när vi gifte oss. Där vi var lyckliga.
Jag vill bygga upp den på landsbygden.
Utan de problem som uppstår med att ansvara för en stor stad.
Har jag förstått rätt? Du vill dra dig tillbaka.
Den mest beryktade sköldmön i Skandinavien?
- I världen. - I världen.
Ska du bara bli en enkel jordbrukare, bortglömd och enslig?
Ja. Det vill jag, Ubbe.
Jag vill inte längre vara beryktad.
Du får förlåta mig Björn, men jag har bestämt mig.
Då måste jag godta det.
Vart vi än beger oss, må gudarna ge oss sitt beskydd.
- Skål. - Skål.
Nu, min vän, ska sanningen fram. Berätta om kung Ivar.
Varför var du så tyst i kväll? Du sa knappt något.
Du talade om familjen. Men familjen är inte allt.
Till syvende och sist föds vi ensamma och vi dör ensamma.
Men vi behöver familjen. Vi behöver våra närstående.
- Jag behöver dig, Gunnhild. - Jag är här.
Jag älskar dig. Jag har sagt dig det och jag är uppriktig.
Mer uppriktig än du, tror jag.
- Och i morgon? - I morgon ska jag också älska dig.
Jag skulle gå genom eld för dig. Men vem vet mer än så?
Även om jag är gift så har jag en fri själ.
Ibland är du svår att älska.
Nej, jag tycker att jag är väldigt lätt.
- Kyss mig. - Nej, du får kyssa mig.
Se? Inget är så komplicerat.
Bara funderande gör det det.
Är det sant att krymplingen i ditt följe är den beryktade Ivar Benlös?
Ja, min prins.
- Har han förlorat en strid? - Mot sina bröder.
Björn Järnsida, Ubbe, Vitsärk.
Alla söner till den beryktade Ragnar Lodbrok.
Hur ska jag tro att han är kung?
Var är bevisen? Du har inga. Du ljuger.
Tror du att jag är en dumbom? Det är ett dödligt misstag.
Han är inte bara kung!
Va? Vad sa du?
Jag sa att Ivar inte bara är kung.
Nu förstår jag inte.
- Vad är han, då? - Han är en gud.
En gud?
- En gud? - Ja.
En riktig gud! Som framträdde för världen i Kattegatt!
Vi är kristna nu, men minnet lever kvar av de gamla gudarna.
Vi fruktar dem nog lite.
Om han är en gud, varför rör han sig förklädd genom mitt rike?
Vad har han för avsikter? Jag blir givetvis misstänksam.
Jag måste få veta. Det kan du säkert föreställa dig.
Snälla... Berätta det för mig, min vän.
Det finns inget kvar att säga!
Vi har haft problem med din vän. Han var inte så samarbetsvillig.
Jag förstår inte. Vad har han gjort?
Din vän vägrade berätta -
- varför du har kommit till mitt rike under förklädnad.
Jag har redan sagt att det inte finns någon anledning.
Det finns alltid en anledning. Alltid.
Leve guden Ivar!
Ladgerda...
Kanske.
Vi tar en titt.
Du hade rätt, Torvi. Här ska jag bygga upp gården.
Här ska jag leva resten av mina dagar.
Vi hjälper dig att bygga den.
Vi seglar inte iväg förrän du har kommit på plats.
Jag behöver boskap.
Inte mycket. Några getter och kanske en gris. En häst som kan dra plogen.
- Ska du verkligen bo här? - Ja.
- Helt ensam? - Antagligen.
Blir det inte ensamt?
Nej, Halle. Det blir inte ensamt.
För jag får besök av farfar Ragnar och andra vänliga vålnader.
Jag har också något att berätta.
Du behöver inte säga det. Du är havande. Livet går vidare.
Livet går vidare.
Vad säger du? Vill du flyga, Ivar Benlös?
- Jag förstår inte. - Det finns inget att förstå.
När vi väl får upp farten kommer vi upp från marken.
- Drömmer inte alla människor om det? - Inte vet jag.
Särskilt du som inte kan gå. Som bara kan kräla över marken.
Det måste vara en spännande tanke att flyga fri som fågeln?
Iväg!
Släpp taget!
Var inte rädd! Du dör inte om jag är med dig!
- Iväg! - Nej, nej!
Nej!
- Nej! - Släpp taget!
Jag ville ta med dig hit upp.
- Varför det? - För att du är en gud.
Det är väl sant? Du är direkt ättling till Oden.
Du har avslöjats som gud.
Och gudarna far över himlen! Inte sant?
- Du dör inte om du är med mig. - Du är ingen gud!
Om jag kapar av dina rep faller du väl till marken och dör?
Tror du?
Nej!
Tror du nu?
Kung Björn, drottning Gunnhild. Vi har besked om kung Harald.
Vi trodde att kung Harald dog av sina skador.
Nej. Han blev sårad i striden, men kung Olof räddade honom.
- Det var ädelt av kung Olof. - Kanske inte ändå.
Då Harald var sjuk tog Olof över hans rike.
Och hans krigare försvarade honom.
Så tråkigt. Men vad har det med mig att göra?
Harald håller på att återhämta sig, men vill inte regeras av Olof.
Han vet att hans liv är i fara.
Han minns också att han hjälpte er när ni ville angripa er bror Ivar.
Och han räddade er personligen när Ivar försökte döda er.
Han menar att ni har en förpliktelse. Han ber er som en sann viking -
- som Ragnars son och som bundsförvant att avsätta troninkräktaren.
Vi beklagar säkert kung Haralds belägenhet.
Men vi är inte förpliktigade till något.
Tvärtom. Harald anser att ni är sanna vänner. Oavsett vad som har skett -
- kunde han ha krävt rätten till hela Norge när han hade makten.
Och rätten att äkta er, drottning Gunnhild.
Hedersamt nog avstod han från det.
Men nu, kung Björn, ber han er som också är en...
...en hedersman att hjälpa honom.
Vi hörde att ni nu var kung över Kattegatt.
Så egentligen är frågan...
Vad för sorts konung tänker ni vara?
Jag ska fundera på saken.
Jag har något att visa dig.
Vad är det här för ställe?
Ett mausoleum över min avlidna hustru.
Palatsets heligaste plats.
Och mitt hjärtas heligaste plats.
Hur dog hon?
Jag dödade henne.
Hon var ung och dåraktig.
Jag upptäckte att hon låg med en av mina rådgivare.
Jag älskade henne.
Hon var förtjusande.
Jag tänkte på henne hela tiden.
Även på slagfältet.
Men under hela den tiden...
...i ett lumpet rum i palatset bedrog hon mig i hemlighet.
Den smärtan är bekant.
Då vet du allt om kvinnors nyckfullhet.
Jag kände på mig att du skulle förstå.
Jag tar inte med många andra hit.
Men du...
Jag tror att du och jag kommer att få en väldigt speciell relation.
Det tror jag verkligen.
När solen går ner...
...och inför gudarnas åsyn svär jag på att aldrig mer strida.
Någonsin.
- Budbärarna gjorde mig besvärad. - Jag vet.
Jag väntade mig inte det.
Det var när de frågade mig vilken sorts kung jag vill vara.
Jag trodde att den frågan var besvarad. Jag trodde att jag visste.
När jag talade till folket var det från hjärtat.
- Jag trodde att det var mitt svar. - Det var säkert ditt svar.
Budbärarna, de okände männen, nådde djupare in i mig.
De visste nog inte om det. Det var ett dolt budskap från Harald.
Jag vet det, men...
Du tänker fel.
Oavsett om du hjälper Harald så definierar inte det dig som kung.
- Vad definierar mig då? - Hur du skiljer dig från din far.
Eller hur jag liknar honom.
Han var ändå älskad.
Du måste vara dig själv.
Jag vill vara mig själv, men vet inte hur.
Att göra det rätta kanske är en enkel utväg.
Det är alltid faran. Att göra rätt saker av fel skäl.
Du gör rätt i att vara försiktig.
När jag ser ut över den stora salen ser jag min far och min mor.
Och varför inte?
Plötsligt känner jag mig gammal.
Jag är inte längre deras son.
Jag är din make.
Jag är far.
Och jag är kung.
Jag tänker betrakta din ankomst hit som ett tecken. Ett omen.
Under lång tid styrdes vi ruser av min svåger, kung Rurik -
- och vände oss österut för att handla, erövra och expandera.
Men redan innan din något oväntade ankomst -
- hade jag börjat ifrågasätta det tankesättet.
Kanske...
...är det dags för oss att blicka västerut igen.
För många år sedan hängde jag upp min sköld på Konstantinopels portar -
- men nu är det dags att hänga upp den på Kattegatts portar.
Våra förfäders boning.
Och du kan hjälpa mig.
Och samtidigt hämnas på dina bröder.
Det är en bra plan.
Jag förstår att min ankomst till Kiev inte var en slump -
- utan gudarna låg bakom den.
Hur kunde det vara på annat sätt?
Gudarna... Då skålar vi för... Oden.
Skål för Oden.
Text: Ellinor Larsen www.sdimedia.com