КОЛЕДНА ИСТОРИЯ 2
Ето я, нашата къща на добрата стара улица "Клийвлънд".
Изминаха няколко зими и нова се спусна
над езерото Мичигън посред нощ.
От години лампата на стареца стои гордо на предния ни прозорец.
Легендарната битка за лампата, която впримчи родителите ми
в смъртоносна битка, завинаги ще е издълбана в паметта ми.
Тук Екс-5, открих плановете за лунната база!
За малкия ми брат това бе просто далечен спомен.
Влизам!
Ранди беше начинаещ пламенен почитател на " Бък Роджърс "
и си имаше свой начин да се справя с малките конфликти в живота
в този или в някой друг свят.
На ти, нептунска свиня!
ПАРКЪР
Ранди, прибирай се, тъпако!
Замръзвам.
А ето ме и мен.
Със същото това тъпо, кръгло лице
и същите проницателни, късогледи очи.
Но все пак бях открил чудесата
на чудотворния еликсир "Виталис ".
Пак мина на косъм. - Така е в космоса, скъпи.
Сега се обличай за училище.
Внимавай с тези. Войските на Зург са навсякъде.
Не може да се вярва на копелето!
Моля?
Ако продължаваш така, младежо, ще хвана точилката!
Не ме предизвиквай! Сериозно говоря!
О!
Няма да позволя такова нещо в дома си!
Чу ли какво каза брат ти?
Момчета, откъде научавате такива думи?
Копеле!
Пипнах те, негоднико!
Познавах този вик. Най-страшният борец с котлета
в северна Индиана отново бе вкусил от сладкия нектар на триумфа.
Денят ни вече може да започне.
Ралфи.
Освен внезапния ми и задълбочен интерес към косата,
нещата не се бяха променили особено.
Старецът поддържаше заслуженото си положение
на най-голям почитател на "Уайт Сокс" .
Тъпаци.
Поредният инфилдер!
А някой пичър, който може да стигне до втория ининг?
Казвам ви, момчета, ако аз бях шеф, щеше да е съвсем различно.
И още как!
Инфилдер!
Майка ми още събираше мазнината от бекона, сякаш е златен прах.
Много добре...
А брат ми още излизаше от къщи
опакован за пътуването си като ваза от династията Мин.
За бога, мамо!
Чух те как подсмърчаш, - Не мога да дишам!
Искаш ли да си болен, когато дойде Дядо Коледа?
О, колко беше хитра!
След две седмици идваше Коледа.
Повечето момчета на моята възраст не биха си признали,
но по отношение на Коледа още се чувствах като малко дете.
Копеле.
Ядосваш ме.
Рита Хейуърт?
Виж сам, дават го в "Маджестик".
Гледах го три пъти.
Колко е съблечена? - Трийсет процента.
Сваля си ръкавиците. - Не.
После си сваля колието.
После се обръща и казва:
"Не се оправям добре с циповете, може би ще ми помогнеш?"
Боже мой!
Леле мале!
Прекрасна е.
Шестцилиндров ли е? - 8-цилиндров "Файърбол".
Горни клапани. Двустепенен автоматик.
И какво? Пълно е с буици.
Малко уважение! Това е "Роудмастър".
След няколко месеца тримата с Флик и Шуорц ставахме на 16.
Свещеният миг в живота на всяко момче,
когато пресича Рубикона на зрелостта
и получава най-ценния документ,
наричан шофьорска книжка.
Сега дай малко газ, натисни...
Малко са ритуалите на съзряването, белязани с такова трескаво очакване.
Подготовката течеше от месеци.
Отпусни!
Ако ще се състезаваш, поемай към Индианополис.
Не завивай на трета! Кой ще плаща за нови предавки?
Оставяш тоя смешник да те засече?
Това е вълчи свят! Покажи му кой си!
Копеле!
Но през цялото време неизменно старецът бе позитивен
и постоянно ме окуражаваше.
Знак стоп!
СТОП
Знак стоп.
Официалното обучение трябваше да почака.
Тъй като още не бяхме на 16, всеки разговор
се въртеше около една или две теми.
Колите, разбира се.
И... О, да, те!
Друсила Готрад.
Моята скъпа Друсила. Въплъщение на красотата.
Безспорната любимка на гимназия "Хоумън ".
Нямах никакъв шанс. Никой нямаше.
Освен ако не беше куотърбек на име Тод Чейпин.
Подвиг, който изисква издялано като с длето лице
и победа над "Елкхарт Лутеран" на финалите с 60-ярдова бомба.
Останалите, тези окаяни души,
които не могат да хвърлят, хващат, скачат и стрелят,
се задоволявахме да сме с нея само в мечтите си.
Сега ще ни кажеш ли
къде се намират бойците от съпротивата?
Мога да ти опресня паметта.
Давай, фройлайн, ритай и викай!
Но американските ти приятелчета днес няма да те спасят.
Аз не съм й приятел.
Все още не.
Не прави глупости, войниче.
Така ли? Какво ще кажеш за това?
Спаси ме от съдба, по-лоша и от смъртта.
Просто си върша работата, госпожо.
О, редник Ралфи Паркър!
Винаги ще имаш неумиращата ми любов!
Става.
Онзи следобед татко ме взе от училище.
Уморените бутала на любимия му олдсмобил
бавно ломотеха в приятната вечер
и бе дошло време за смяна.
Всеки малоумник може да си купи нова кола.
Но ако искаш хубава употребявана, трябва да си нащрек.
Точно така. Да!
Не забравяй, дръж се с педала за газта като с жена си.
А с амбреажа като с тъщата си.
Бум!
Старецът живееше за тръпката от лова.
Най-много се радваше да види Ханк Кейтънхаузър.
Ходех с него в "Свят на колела" на Ханк
още откакто се помня.
През Първата световна война Ханк е карал линейка.
Според легендата дал на заден и попаднал на мина.
Все още има парче шрапнел с размера на лешник в мозъка си.
Радвам се да те видя!
Ханк казваше на клиентите си, че с тази част на мозъка търгува.
Харесвам те, Паркър. Ти си човек на олдсмобила.
Признавам си. - Това е чудесен автомобил.
Но не може да караш страхотна кола, докато не сключиш
страхотна сделка. - Така е.
Имам две думи за теб. Само две: Олдс 88.
Всъщност са дума и число. - Убиваш ме!
Страшен е. Хайде да погледнем! - Добре.
Ханк не знаеше, но с баща ми бяхме усъвършенствали
внимателно оттренирана сцена за увеличаване преговорната сила.
Радио с бутон, гуми с бели бордове.
Автоматичен смукач.
Защо не се качиш отзад, синко?
Да видим дали има достатъчно място за двамата с брат ти.
Разбира се, татко.
Е, как е?
Добре е...
Но е тесничко.
Аха, тесничко. Казва, че отзад е тясно.
Деца - растат като гъби.
Това определено си е фактор.
Е, явно ще трябва да ви предложа
много изгодна цена, нали? - Я виж ти!
Ето го и него.
В цялата му бляскава слава втора ръка.
Кабриолет "Мъркюри" 8 от 1939 г.
Покривът бе разръфан, гумите бяха почти изцяло спаднали.
Нищо от това нямаше значение.
Защото бях в присъствието на най-великата машина,
плъзвала се някога по поточната линия.
Върхът на автомобилния култ.
Леле боже!
Втората фаза от схемата на стареца бе винаги една и съща.
Казваше на Ханк, че е време да се прибира и да си помисли,
оставяше го да се поти седмица-две.
А после, както ягуарите обикалят в кръг злополучната плячка,
се спускахме за последен удар.
Спукана му е работата, Ралфи. В ръчичките ни е.
И още как, татко. Паркърови пак нанесоха удар.
Нали знаеш приказката
"Крушата не пада по-далече от дървото"?
А?
Старецът беше истинска съкровищница за клишета.
Без колебание измъкваше овехтели житейски баналности,
за да ни образова.
Нали знаеш приказката
"Ако не поискаш, няма да получиш".
Нали знаеш приказката
"Ще изгрее слънце и на твоята улица".
Нали знаеш приказката
"Ако нещо може да се обърка, ще се обърка".
И една, от която исках да се разгранича:
"Гръм не удря два пъти едно и също дърво".
Време за път!
За щастие имах предимството на опита.
Вече знаех, че да посееш семе в нечие подсъзнание
е много деликатна операция.
Чух, че 31 процента от американските домакинства
имат втора кола.
Внимателно. Не си разкривай карите.
Не че на нас ни трябва.
Просто реших, че е интересно.
Явно живеем в благоденстващи времена.
Да, страната процъфтява.
Нали знаеш приказката - няма ограничения!
Треньорът хвана Майки Уитлин да си яде сополите в салона.
Все пак, когато татко има гостуващ мач от боулинг лигата
или лаля Клара и чичо Били са на гости...
Ранди! Дъвчи със затворена уста.
Продължавай.
Не, нищо.
Мислех си, че няма да е зле да имаме още един превоз.
Дори можеш да си изкараш шофьорска книжка.
Браво на мен.
Знаеш ли, това си струва да се обмисли.
Кое? - Което каза Ралфи.
Той е почти на 16 години. И можем...
Чакай.
Чуй...
Не. Не сега. Когато и да е друг път, но не сега!
Аха!
Сгур!
Аха!
Мое си!
Явно ще го обсъдим някой друг път.
Както би казал старецът - успя, но не съвсем.
Колко обичах репетициите на оркестъра!
Два пъти седмично по 45 минути
с Друсила бяхме заедно.
Не лице в лице, но все пак достатъчно близо,
за да вдъхна уханието на шампоана й с аромат на лавандула.
Някой ден, красавице моя, косите ти ще са покрити с воал .
Аз ще го повдигна, за да се срещнат устните ни,
докато ни обявяват за съпруг и съпруга.
По-кротко с коледния ентусиазъм, господин Паркър.
Отначало, ученици.
Едно, две, едно, две.
КОЛЕДНИ ЕЛХИ Безплатна доставка
Имаше поне една красавица, която можех да спечеля.
Един поглед към великолепната ми "Мъркюри "
и момчетата веднага ще схванат какъв болезнен копнеж ме тресе.
Ето го и най-хубавото.
Тя е най-прекрасната кола от всички, но никой не се интересува от нея.
Никой ли?
Никой не й обръща внимание. Събира прах.
Мога да я купя страшно евтино.
Зелена ли е?
Да, наричам я Изумрудения експрес.
Да, кой не би искал такава красавица?
Но тя беше в гаража, беше прашна!
Явно я е измил. Вероятно му се намира някой маркуч.
Може да ти го заеме да се обесиш.
Ето я. Присмива ми се.
Сделката на деня значи само едно -
всеки миг стотици купувачи ще се втурнат по авеню "Хоумън",
умолявайки да бъдат първите, тикнали чека си на Ханк.
Платим на името на "съсипване на живота ми".
Не искам да те разочаровам,
но да искаш и да притежаваш са две различни неща.
Според мен има по-голям шанс с Друсила.
Дали е отключена? - Защо?
Искам да видя поне веднъж какво е да си зад волана й.
Сериозно? Човекът влезе вътре, ще загазиш.
Баща ми е много на почит тук. Онзи ден ни прати календар.
Дръж. Хайде, Шуорц, вземи ги.
Добре де.
Кожени седалки,
пружинно окачване, хидравлични спирачки.
Не. Няма смисъл да се самоизмъчвам.
Време беше да се сбогуваме.
Сбогом, момичето ми.
СВЯТ НА КОЛЕЛА
Ще ти покажа нещо, току-що дойде.
Ралф!
В страхотно състояние.
О!
Хал, колата просто пита за теб.
Току-що я качих на платформата.
Здравейте, деца, как сте? Страхотно, вървете сега другаде.
Заклевам се, карала я е бабичка от Мънси.
Гарантирам, че не е вдигала над 30.
Божичко!
О!
Леле!
АПТЕКАТА НА УИЛСЪН
Добре ли е?
Първото ми пробно кръгче!
Как се справих?
О...
Не може да бъде!
Да, всъщност беше доста добра година.
Докато не се появиха Тримата глупаци.
Да. И на теб.
Няма да се обадя в полицията само защото се знаем с баща ти.
Мога да помогна с олдса, той наистина го иска.
Само се опитвахме да ви размекнем.
Колко хора би наръгал в гърба,
когато се опитваш да спасиш собствената си кожа!
Да не мислиш, че не знам?
"Задната седалка е тесничка, тате."
Опитвате го този номер още откакто ти проходи.
85 долара. В брой.
Какво? - Толкова струва новият покрив.
Ще ми го докарат следващата седмица. - Не мога да събера $85 дотогава.
А кога ще можеш? - Вероятно докъм 1970 г.
Край, обаждам се. - Не!
Ще ги намеря. Всичките.
Няма, никога няма да събереш толкова.
Не го казвай пред него!
Приятелите ми подценяват решимостта и изобретателността ми.
Хлапето ми харесва.
Решителност. Ето така се постигат резултати.
Да си готов до Бъдни вечер,
иначе през комина ти тази година ще се спуснат само ченгетата.
В такива времена разбираш кои са ти приятелите.
Договорът, основал НАТО, още не бе дори замислен.
Но през онзи ден трима младежи от Индиана
вече бяха формулирали основополагащия принцип -
нападението над един е нападение над всички.
Екс-5 до базата!
Започвам разузнаване в свърталището на генерал Котар.
Край!
19 долара и шест цента.
Лоша работа.
Аз давам 10, а ти, Шуорц? - Цяла шепа по 5 цента.
Това са два долара, Рокфелер!
Защо ми викаш? Не аз разбих онази кола.
Само част от нея. И дори не я карах.
И какво от това? Все още си му длъжник, нали?
Най-важното, Ралф, е, че ние...
Всички сме...
Влизай, Ранди.
Ралфи е разбил кола? Еха!
Ако се изпуснеш за това, ще си видиш вътрешностите отвън!
Кълна се, ако кажеш на мама и татко, ще...
Никой нищо няма да издава.
Но той е прав.
Някой трябва да плати на Ханк.
О, не. Знам накъде биеш.
Трябва да му кажеш.
Не, не трябва. - На кого да каже?
На стареца си.
Дайте ми две минутки, искам да си запазя място.
Забрави, Флик. Миналата седмица изпуснах бутилка "Д-р Пепър"
и той едва не ми откъсна главата, че няма да си вземе депозита.
А ти искаш да го моля за 85 долара? -Защо не?
Звънете, звънчета...
Чуй, в добро настроение е.
Звънтете по целия път...
Ами да, горе главата, друже.
Ние сме до теб.
Страхотно. Ще откъсне и вашите глави.
Може би не бива да се забъркваме.
Това си е семейна работа. - Нямаш избор, Ралф.
Имам цял куп избори.
Мога да...
Мога да се скрия у вас за няколко месеца.
Или мога... Хей, ще отида във флота! Ще се запиша във флота.
Мога и да... да си променя името и да си пусна брада.
Не точно сега, но скоро.
Или мога да...
Краката ми омекнаха.
Спокойно...
Сбогом, хлапе!
Съжаляваш ли за греховете си
и молиш ли за опрощение, синко?
Хлапето мъртвец идва!
Излез като мъж!
Не.
Не! Не, моля ви!
Моля ви!
Не!
По поля летим и се веселим...
Как е?
Май добре. Ще разбера, когато ги включим.
Ако някоя е изгоряла, нито една няма да светне.
Но нали знаеш приказката -
гнилата ябълка...
Много добре казано. Неувяхващо.
Мислех си, че можем да поговорим.
Винаги можеш да говориш с мен, Ралф, знаеш го.
Добре.
Мога ли да ти помогна с нещо? Да държа стълбата? Да окося ливадата?
О, не. Знам какво значи това.
Така ли? - Разбира се.
Значи, че ти трябват малко парички за Коледа, нали?
Определено.
Е, имаш късмет.
Тази вечер съм в настроение за прахосничество.
Да, защо не купиш нещо хубаво за майка си?
Парфюм или шал.
От теб и Ранди. Ще ти дам долар.
Ще ти дам два!
Благодаря, татко. Много е хубаво.
А може ли и още 83?
Защо?
Какво?!
Няма да стане.
Няма да стане, ако ще да пукна!
Но, татко, той иска да ме тикне в затвора!
Моля те, ще ти се изплатя двойно.
Няма да се наложи.
Защото няма никакъв начин да получиш тези пари от мен!
Мога да ти дам парите, но на какво ще те науча така?
На това колко си щедър. - Не, не.
Никое мое дете няма да порасне, смятайки,
че може да получи нещо от друг, за да се измъкне от неприятности.
Трябват ти пари?
Измисли начин да си ги набавиш.
Нали знаеш приказката -
дай на човек риба и той ще има храна за един ден.
Научи го да лови риба и ще има храна
завинаги.
Само искам да ти кажа,
убеден съм, че присъдата ти ще е минимална.
И ако те вържат с верига за други затворници, да работиш,
няма да седиш по цял ден в килията.
Не пречи да ги помолиш.
Чакайте малко.
Коледа е, нали?
В магазина "Хигбис" на Коледа наемат кого ли не.
Утре ще отидем.
Това е решението, момчета. Да си намерим работа.
Ще си скъсаме задника от бачкане, по 12 часа на ден.
12 часа на ден? Нямам търпение! - Да!
Ханк беше прав. Решимостта дава резултати.
За такива помощници по празниците се носят легенди.
СЛУЖИТЕЛ НА ГОДИНАТА
Скъпи сънародници,
събрали сме се днес да почетем един изключителен младеж.
Ралф Паркър, за пореден път зададохте златните стандарти
за хиляди колеги след вас.
Моля, приемете този знак за признателност от страната
и личните ми поздравления.
Благодаря, господин Президент.
Друсила.
О!
Браво!
ВУНДЕРКИНД СПЕЧЕЛВА СЪРЦЕТО НА МОМИЧЕТО НА МЕЧТИТЕ СИ
Не! Да не си посмяла!
Всичко наред ли е, скъпи?
По думите на великия боксьор Джак Демпси:
"шампион е този, който се изправя
дори когато не може".
О, скъпи.
Какво правя, търся нова кола?
А всъщност това, което трябва да се изхвърли на боклука,
е безполезният куп желязо в мазето!
ХОУМЪН ВОДОПРОВОДИ И ОТОПЛЕНИЕ
Проклета...
Да, на края на дните си е. Явно е поставено при строежа.
Тук е от времето на динозаврите.
Къщата е построена после.
Какво сте решили?
Имаме разпродажба на модели с принудителна тяга.
На много добри цени.
Добре. Слушам ви.
Приятен ден!
Ако си промените решението, номерът ни е в указателя!
Ох!
МЕСО С ОТСТЪПКА
Спри да мислиш за котлето.
Здравейте, г-жо Паркър. Пак дойде това време на годината, а?
Познавам един човек, който много се вълнува.
Още от октомври, нали?
Запазил съм ви нещо специално, вкусно и тлъстичко.
Изчакайте.
Триста и деветдесет долара за котле!
За какъв загубен наивник ме смята?
На мен ми изглеждаше честен. - Той е шарлатанин!
На мен ще ми разправя за котлета, аз да не би да не знам?
Разбирам от котлета. - Знаеш как да ги ругаеш.
Знам и как да ги купувам!
Ето я коледната ви пуйка.
Приятно прекарване. - Благодаря.
Щом мога да избера кола на старо, мога да избера и котле на старо.
И да знаеш, че...
Извинете, това какво е? Някакъв сериен номер ли?
Това е цената.
Не, трябва да има грешка.
Не, господине, 40 цента за фунт.
Да си вървим, скъпа.
Но пуйката е наша. - Не.
Беше наша. Сега е на някой друг.
Няма да я платим. - Но ти обичаш пуешко.
Сънуваш пуешко.
40 цента за фунт? А защо не 50?
Защо не цял долар?
Защо да не си отворя портфейла и да го изсипя на пода?
А едно хубаво телешко?
С колко ще ме одруса, няколко вноски за къщата? Не, благодаря.
Съжалявам, Джордж.
Скъпчия.
Чакай. Чуй ме!
Правим го веднъж годишно. Веднъж!
Бутчета, дреболии. - 40!
Четири, нула. - Използваме го за сандвичи.
Правим пуешка салата, чили, супа.
Не спира да дава месо.
Скъпи, Коледа е. Хайде.
Не мога. Не.
Семейството ми няма да страда заради този опаковач на месо!
Добре тогава. Какво ще ядем на Бъдни вечер? Кажи ми.
Риболов на лед? - Ще спестим цяло състояние.
Риба за Коледа? - Защо не?
Съседите ни ядат риба целогодишно.
Семейство Раго са италианци. - Езеро Хоумън е пълно с костур.
Направо сами ще скачат през дупката
и ще влизат в колата.
Хей, приятелче, какво ще кажеш тази година
да си хванем сами коледната вечеря?
Малко забавление за празниците.
Може да се получи добре.
ХИГБИС
Всяка Коледа центърът на Хоумън се превръща
в море от хора.
Разноцветни тълпи от строги леяри
и сивите лица на работниците в рафинерията
тежко се носят сред бясно пулсиращите магазини.
ТЪРСИМ ПОМОЩНИЦИ ПОЧАСОВО
След тях се влачат милиони деца с кожени якета, шапки и ръкавици,
всяко със свирепото желание да получи всичко.
Ето ни и нас, в центъра на събитията.
Попаднахме на плацдарма, наречен Човешки ресурси,
а там сякаш точно нас чакаха три папионки.
След мен. - Наеха ни
и ни зачислиха униформи без физически изпит.
Свежи попълнения в окопите на търговията,
отбиващи службата си за смазване на колелото на продажбите.
За нас бе чест да служим.
ОПАКОВАНЕ НА ПОДАРЪЦИ
Издърпвате ето така.
Взимате ширината, прегъвате и добавяте половината.
Разбрахте ли? - Ами...
Разбира се, че да! Родени сте за това.
Хайде всички заедно.
Взимаш ширината, прегъваш и добавяш половината.
Да. Бинго!
Е, успех.
Тя ни остави?
Остави ни.
Мислех, че ще пазаруваме.
Само ще спрем набързо.
Прегледах старите вестници в гаража.
Стари обяви за имоти.
Много хора правят ремонт, след като купят къща.
От край докрай.
Искаш ли да знаеш на кого принадлежи бъдещето?
На хората с информация.
Изпуснахте го, взеха старото миналата седмица.
Видя ли? Чу ли? Какво ти казах?
Истинска красота.
"Джакман-Хендерсън" стар модел.
Сега слагат новите системи за централно отопление.
Топли и охлажда.
Нали имаме "Джакман-Хендерсън"? Нашето не може да го понася.
Замерва го с инструменти. - Но е надеждна марка.
Просто не разбирам защо да не купим ново.
Вчера беше толкова ядосан. Мисли си, че може всичко да поправи.
Миналата година реши, че може да поправи ел.таблото.
Нямахме електричество три дни. - Достатъчно, скъпа.
Трябваше да изхвърлим всичко от хладилника.
Ако ви попадне друго, обадете ми се.
Ще ви имам предвид. - Благодаря.
Да вървим, скъпа.
Нещо лошо ли казах?
Не беше нужно да му разказваш с подробности.
Между другото, не беше нужно и всичко да изхвърляш.
Подправките си бяха добре.
Този следобед я закара до още две къщи.
До още пет - на другия ден.
ХИГБИС
Моля?
Чакай, Шуорц, прегъваш два пъти, нали?
Не, глупако. Прегъваш и добавяш половината.
Добре, следващият!
Искам да знам къде е моят сервиз за чай.
Госпожо, моля ви за търпение.
Опитай да си търпелив с 10-седмично бебе. Мама е тук!
Чакам от 10 минути. - Да.
Как можа да ни остави?
Къде е тя?
Мир на Земята.
Къде са ми... - Това не е моят пакет!
Моля ви, стараем се колкото можем!
Бебето ми! Къде е бебето ми!
О...
Опаковал си дъщеря й?
Сложих й розова панделка.
Последвай ме.
Наблюдавай.
Извинете, госпожице. Ще пробвате ли новия ни парфюм?
Мислиш ли, че ще се справиш?
ОБУВКИ
Госпожице, бихте ли искали да пробвате новия ни парфюм?
Определено не.
О...
Проба, госпожо? - Да, благодаря.
Секунда.
Разбира се. - Заяде.
О!
Ах!
Много съжалявам, ето...
Ето така.
Бягай бързо!
Така, дължите ни пари за манекена
и връщане на парите на майката с бебето, разбира се.
И счупените стъклени чаши.
Ударихте джакпота с тях.
Спечеленото от вас е в тази колона.
Дължимото е в другата.
Поне не ни опандизиха.
Да бе. Гледай какво става.
Просто ни съжалиха. Мен ако питаш, да те съжаляват,
е много приятен начин да се оправяш в живота.
Хей! Паркър!
Ще си получите парите!
Всички си намерихме работа и днес беше първият ни ден.
Досега сме на минус $12.
Какво ми бърбориш?
ХИГБИС
Така, подпечатвате двата екземпляра...
ИЗПЪЛНЕНА ПОРЪЧКА
Поставяте жълтия в касетката
и пращате розовия за доставка.
Смятате ли, че ще се справите?
Не ми вдъхвате доверие.
Старецът се приготвяше за риболов на лед
по същия начин, по който Атила се приготвял да плячкоса Балканите.
Тази Коледа на езерото Хоумън нямаше да се взимат заложници.
15 сантиметра и нито милиметър повече.
Не бива да им подсказваме, че си имат компания.
Рибите са много изобретателни.
Защо само ние сме тук?
Може би защото всички останали са некадърници,
които пръскат по 40 цента за фунт от птица, която дори не може да лети.
Но не и ние, нали, друже? - Да, татко.
Хайде сега да уловим някоя голяма риба.
Може ли да се прибираме?
Току-що започнахме.
Много е студено. - Никак не е студено.
Хладно е.
При риболова най-важно е търпението.
Стегни се.
Слънцето изгря, нали?
Ще е прекрасен ден.
Ето затова брат ми Ранди още живее във Форт Лодърдейл.
Знаех си.
Заради плувките.
Техниката ми е неправилна.
Трябва повече да раздвижвам пръчката. Нали?
Вдигаш и спускаш.
Вдигаш и спускаш,
вдигаш и спускаш.
Така ги караш да се появят на повърхността.
Утре ще е нашият ден, рибарче. Ще идем съвсем рано.
Помогни ми.
Семейство Паркър.
Да.
Аз съм. Само да си взема писалка.
Скъпи, трябва да се гордееш, че баща ти те взима със себе си.
Ралфи тръгна на риболов едва след като влезе в пубертета.
Само Ралфи има късмет.
Разбира се.
И още как. Да, благодаря.
Какво ти казах?
Обади се строителят. Казах му да звънне, ако попадне
на прилично котле. Това изглежда ли ти прилично?
Има 9-годишно "Ойл О-Матик".
Като ново, за 180 долара.
Дори ще го монтира безплатно и ще го донесе утре сутрин.
9-годишно не значи ли, че е старо?
Какво значение има? Пак си е "Ойл О-Матик".
За тази марка пее Джийн Одри в рекламите.
Ойл О-Матик!
Леле, виж сега!
Кажи довиждане на старото котле и грижата!
Извинете.
Хайде! Давай!
Това е последната ти нощ!
Давай, Майк, пали!
Божичко.
Чуйте само.
Моля те, не ме карай да ходя там.
Умолявам те.
Скъпи, добрият космически кадет изпълнява заповеди.
Изиграй си картите добре и може да ти даде да държиш въдицата.
Не ме интересува. Никога няма да хване риба.
Какво му е?
Просто се вълнува.
Е, приключиха ли?
Чуй. Мърка.
Нищо не чувам.
Чува се, повярвай ми.
Не го чуваш, защото не се чува.
След шест месеца
вече беше подал жалба в съда срещу тези двамата.
Но няма значение. Беше време да се наслади на мига.
Прав си. Чувам го.
Не, не ме поучавай. - Чувам го.
Мърка. - Много си права.
Това е мелодията на успеха.
Хайде, Ранди, момчето ми!
Тръгваме към дупката!
Какво стана? Какво направи? - Зъбът ми!
Ох!
Счупил си пломбата си.
Скъпи, ще идеш ли сам днес?
Не мисля, че имам избор.
Съжалявам, ще опитам после да ти донеса супа.
Но сега трябва да заведа Ранди при доктор Страсен.
Доктор Страсен? Не!
Добре съм, добре съм.
Да вървим за риба. - Добре! Хайде да вървим.
Ела тук. - Не! Не искам!
Татко има нужда от мен!
Не искам да ходя с теб!
Риболовът е ритуал на възмъжаване! Не!
Не, не при доктор Страсен!
Момчето иска да лови риба!
Тази е зелена. Не работим със зелените.
Какъв е проблемът? - Жълтите тук, розовите се изпращат.
Нищо не е казал за зелените.
Нали знаеш какво значи това? Трябва да затворим магазина.
Кажи, че не е така, Шуорци, не зелените!
Стига, успокойте се.
Ще разберем.
Нали знаете приказката -
тези, които не помнят миналото, са осъдени да го повтарят.
Не отново!
Вие тримата, елате с мен.
Бързо.
Случи се инцидент на Северния полюс.
Изгубихме джуджетата. - Заради нас?
Нe заради вас. Хайде!
Хо-хо-хо!
Какво искаш под елхата в Коледната сутрин?
Боби иска нова люлка?
Много мило. А знаеш ли какво иска Дядо Коледа?
Жена, която да не си вдига полата всеки път, когато дойде търговец.
И двамата няма да получим каквото искаме.
Хайде, махай се. Следващият!
Хо-хо-хо! Елате.
Качвайте ги в скута му и ги сваляйте.
Какво стана с истинските джуджета?
Опитаха се да си направят синдикат.
Хайде сега, опашката трябва да се движи.
Давайте, давайте!
Вестник!
Не искам да ходя!
Не, спри! Той е зъл!
Той е прекрасен зъболекар!
Ранди!
Гюнтер Страсен, зъболекар.
Най-страховитото име в окръга.
Всяко дете в Хоумън го знаеше като Касапина от авеню "Бъруин".
Помощ! - Ранди!
Касапинът имаше бургия, която задвижваше с крак.
Касапинът не признаваше модерни измишльотини като новокаин.
А!
Много е мил, нали?
Северен полюс
Хо-хо-хо.
Така, гледай натам, умнице. Точно така.
Казвай сега какво искаш.
Може ли да получа "Слинки"?
Слинки?
Чака два часа, за да поискаш пружина?
Това ли е?
Хайде, момиче, мечтай смело.
Следващият.
Хайде, не беше толкова зле, нали?
Добре, да, беше кошмар.
Не знам как издържа.
Много си смел. Войничето ми.
Още малко.
Хо-хо-хо.
Горе.
Хайде, Айзенщад, действай.
Какво може да направи за теб Дядо Коледа?
Добре дошли при восъчните фигури. Хайде, казвай.
Няма страшно, приятелче. Просто кажи какво искаш.
Можеш ли да ми донесеш гума?
Гума?
Като за велосипед?
За автомобил.
Автомобилна гума?
Какво пък ще правиш с автомобилна гума?
Просто е странен. Махнете го.
Хей, кривокрачко, ела.
Какво беше това?
Мисля, че можеш да се държиш малко по-добре с тях.
Моля?
Радвам децата от 19 години. Не ме учи.
Не. Трябва да издигнем Дядо Коледа до по-високо положение.
Ти отнемаш целия му дух! - Искаш ли да се обездушиш?
Ела в къщата ми.
"Вдигни си дебелия задник и изкарай малко пари."
Да, за да ги похарчи тя в лотарията и за евтин джин.
Това е да си бездушен.
Искам при него! - И аз, дебелако!
Стига, Ралф, този е непоправим.
Хайде, движение.
Ралфи има право на мнение.
Той има повече Коледен дух от този лентяй.
Аз съм тук в момента! - А не би трябвало.
Ти си позор за този костюм. И знаеш ли какво?
Край на децата за теб! - Какво?
Чуйте ме всички, прибирайте се.
Какво? - Няма повече Дядо Коледа за вас.
Той не си заслужава.
Без Дядо Коледа? Какво?
Точно така, шефе.
Полудя ли? Виждаш ли опашката?
Продължава чак до хоризонта.
Сега бъди добро джудже и доведи още деца.
Наистина ли ме удари?
Не, бутнах те. Има разлика.
Момчета.
Като това спрямо това?
Точно така, джуджешки бой!
О, да.
Момчета, не, не, не!
Извадиха оръжието.
Замахни!
Полудяхте ли?
Ще ни уволнят!
Виждате ли, момчета и момичета?
Така сме всяка вечер с госпожа Коледа.
Време е да се спусна в комина
на бара на Мики и да му цапна едно.
Хо-хо-хо! Напускам!
Ще видиш ти.
Ехо!
Здравей.
Донесох ти нещо.
Направих ти супа.
На Ранди му направиха нова пломба.
Полегна си малко. - Не разбирам.
Скъсах се да мърдам плувката.
Ето, пийни си, още е топло.
Вдигам, спускам, вдигам, спускам, какво искат още?
Защо да не пробвам аз?
Ръцете сигурно те болят.
Защо не? Разбий ги.
Не, не, кълват на светлите.
Всъщност като гледам на нищо не кълват.
Моля?
Казвам, че може ти трябва някоя по-красива.
Те не разсъждават така, скъпа.
Точно така, не забравяй - вдигаш и спускаш.
Точно така.
Колко е хубаво.
Уха!
Дай, ще я хвана.
Дръж я! - Опитвам се!
Това е чудовище!
Праисторическо. Дай ми кепчето!
Дай кепчето! Дай всичко!
Това ли е кепчето? - Да!
Боже мили! Това нещо трябва да е...
Еха!
Май дупката ти е твърде... - Да, знам. Дръж!
Я ела тук.
Ела тук!
Хайде!
Два дена вися тук!
Излизай, глупава дебела...
Добре съм.
Дай ми я. Не съм приключил.
Извинявай, исках само да помогна.
Не стори ли вече достатъчно?
Не съм сигурна какво точно значи това.
Че ти я урочаса! Това значи!
Всичко вървеше страхотно, докато ти не се появи.
Така ли? Добре тогава.
Защото повече не искам да стъпвам тук.
Добре. - Да опитваш да измъкнеш
коледната вечеря през малка дупка в леда.
Това е най-глупавото нещо, което съм чувала.
И за какво?
За да не се разделиш с $3.
Нима вече е престъпление да искам да спестя малко пари?
Малко ли?
Вечно се скъпиш.
Скъпиш се за котела, скъпиш се за пуйката,
скъпиш се за колата.
Не помогна дори на собствения си син, когато имаше нужда.
За Ралф ли говориш? Да си чувала за даването на пример?
О, да, добре свършена работа.
Държах се като добър родител!
Държа се като стиснато копел...
От 30 години майка ми не бе изрекла и една мръсна дума -
откакто била девойка и загубила работата си в "Крескис",
защото казала на неприятен клиент "пръждосвай се".
Лови колкото си искаш.
Аз отивам да пея коледни песни. - Чудесно.
И благодаря за вкусното хапване!
Тази вечер положението с работата ни значително се смрачи,
когато загубих първата и единствена работа, която съм имал.
Украсявайте с коледни венци,
ла-ла-ла...
Вече бях сигурен, че вероятно
няма да преживея друга такава Коледа.
И не бях единствен.
Майка ми също го осъзнаваше, в известен смисъл
тя също бе освободена от работа.
А скоро щеше да остане и без един син.
Стара коледна песен,
ла-ла-ла...
Щях да съм съвсем сам в широкия свят.
В него щях да взема всичко, което бях научил
от нея и стареца, прокарвайки собствен колеблив път.
И примирявайки се, че той е самотно място,
дори по времето на най-голямо веселие.
Мамо?
- Мамо? - Долу съм.
Търсех коледните чорапчета.
По това време на годината е пълно с дреболии.
Чакай да ти помогна. - Няма нужда.
Трябва да свиквам, рано или късно ще си заминете.
Мамо... - Няма нищо.
Върви, хайде.
Това е!
"Ойл О-Матик".
Леле!
Къде е татко?
Още е на езерото.
Дано трепери и не си усеща пръстите.
Ще ида да го видя. - Не му носи одеяло.
Явно не оценява нищо мило,
което хората се опитват да направят за него.
Ралфи?
Ти ли си?
Здрасти, татко. Как си?
Здрасти.
Ела, вземи си стол.
Реших да покарам, да се поразтъпча.
Вечерта изглежда хубава.
Минус 12 градуса.
Аха.
Всъщност исках да поговорим.
Добре, да поговорим.
Как върви работата?
Сякаш беше вчера, когато с майка ти ти сменяхме пелените.
А ето че сега те питам "Как върви работата?"
Ами за това исках да...
Виж се само!
Намери си работа в центъра, не се отказваш.
Ние двамата с теб сме си лика-прилика.
Двама упорити копелдаци, просто и ясно.
Не оставяме нищо недовършено. Не пускаме.
Макартър не пусна Батаан, докато не му опряха пистолет в челото.
Викаха му Ветерана Дъг.
Нали знаеш приказката -
понякога ключалката се отключва
от последния ключ във връзката.
Честно казано,
не съм сигурен, че знам какво значи това.
Аз знам.
Знам точно какво значи.
Ами добре.
Единият от нас знае.
Ето, дръж. Трябва да си пийна супа.
Седяхме и треперехме, разказвайки си истории.
След като си тръгнах, той остана още три часа
и така и не хвана нищо.
Разбира се, разбрах това едва след много години
и се радвам, че го запази в тайна.
Господине, може ли да поговорим?
Моля ви, господине, чакайте!
Не приближавай повече!
Искам още един шанс.
Ясно си спомням, че казах на теб и приятелите ти,
че ще ви изгоня с полиция,
ако още веднъж стъпите в тази сграда.
Аз почти не ги познавам. Сега съм сам.
Ще направя каквото искате, без нито една грешка.
Моля ви. Коледа е.
Охрана! - Не!
Никъде няма да ходя.
Аз съм упорит копелдак, точно като него.
Като кого?
Няма значение...
Господине, ако ми дадете още един шанс,
няма да съжалявате.
Много добре.
О, де да не бях толкова мекушав!
Благодаря. - Можеш ли да работиш навън?
Да, да, навсякъде.
СКОЧЕТЕ В ХИГБИС
Зън, зън, зън.
Зън, зън.
Не и тя. Всеки друг, само не и тя.
Ако ме види облечен така, по-добре да замина за Северния полюс.
Ще умра сам на някой айсберг, единственият девствен елен в света.
Моля те. Не.
Един поглед към мен и ще мина от "тя не знае, че съществувам"
към "не ме доближавай!".
Пак ли ти?
Махай се!
Ох!
Некадърен опашковец!
Цял ден събирам тези пари.
Съжалявам. Ще ги събера.
И още как, до последната монетка.
Да, господине.
Ще я взема. - Хей!
Върни се тук!
Господине?
Господине, тази петачка не е ваша.
Човекът на ъгъла събира пари.
Така ли? Поздрави го от мен за добре свършената работа.
Хайде, за благотворителност е. - Разкарай се, Бамби.
Не знам за какво говориш. - Всъщност знаете.
Значи тогава съм лъжец, а?
Да?
Толкова лица плуваха над мен,
а виждах само нейното.
Край. Защо изобщо да ставам?
Защо изобщо да се прибирам,
да се връщам в училище или каквото и да е друго?
Защо изобщо да мечтая?
Осемдесет и четири долара и двайсет цента.
Това е.
Почти успя! Но все пак ще идеш в затвора.
Можем да ти пратим списания с мацки, да подкупиш надзирателите.
Няма да ходя в затвора!
Взе ли си петте долара, които ти дължи сестра ти?
Не, с тях тя купи зимно палто на баба ми.
Много глупаво.
Така ли? Искаш баба ми да замръзне ли?
Бутна ли ме?
Не. Това е бутане, женчо.
Още веднъж и ще те смачкам! - Спрете, сетих се!
Ще заложа част от вещите си.
Огледайте се, пълно е с ценни неща.
Да, коя ли заложна къща няма да иска
стара ръкавица на Оги Гейлън или жетон за игра?
Трябва ми само един долар.
Един въшлив долар!
Разорени сме, приятелю. Всички. Нямаме и стотинка.
Обърнахме цялата къща, преровихме всяко чекмедже.
Всеки намерен цент лежи на това легло.
Какво има в джоба ти, Шуорц?
Нищо.
Шуорци!
Не мога да ти дам късметлийския си долар.
Кое? - Късметлийския ми долар.
Той е от дядо Мори.
Още помня изражението му, когато ми го даде.
На кого му пука? Ще опандизят най-добрия ти приятел!
Не разбираш. Този долар промени всичко.
Когато за пръв път го стиснах в ръка,
знаех, че винаги ще изплувам.
Ако го загубя,
светът ми ще се срине.
Прав си. Забрави.
Не си струва.
Не и ако му е толкова ценен.
Чакай малко.
За пръв път го виждам.
Кога точно го получи?
Втората вечер на Ханука.
През коя година?
Миналия вторник. Получих и тази вратовръзка.
Момчета, спрете!
Гъделичкате ме! - Пусни, Шуорц!
Не! Късметлийския ми долар!
Предай се! Предай се!
Осемдесет и пет! - Предавам се!
Осемдесет и пет, наистина.
Успях, въпреки всичко.
Спрете всичко! Надуйте фанфарите!
Победата бе моя.
Този път аз надвих котлето,
аз смених гумата за точно четири минути!
Аз отбелязах невъзможния резултат.
Ето още едно нещо, по което си приличахме със стареца.
Знаех как се е чувствал,
когато вкуси сладкия нектар на триумфа.
Научих си урока.
Наистина важното беше решимостта.
Каквото и да става, не се отклонявай от курса.
Никога не изпускай наградата от очи.
Вали силно, нали?
Утре май ще имаме бяла Коледа.
Така трябва да е, нали?
Да, точно така.
Весела Коледа.
Да си юноша значеше, че често бяхме способни
да извършваме безразсъдни, нерационални постъпки.
Такива дела включваха предмети
като сурови яйца или рула тоалетна хартия.
ЧОП СУЕЙ ПАЛАС
Обикновено имаше просто и разбираемо обяснение
за подобно поведение.
Или бяхме млади, или безгрижни, или глупави.
Или, както в моя случай, и трите наведнъж.
Но понякога, веднъж на високосна,
се случваше да направим нещо , което изобщо не можехме да обясним.
Това е.
Съжалявам. Дълъг ден.
Прибра се!
Добре! Да вечеряме.
Какво? Какво има за вечеря?
Така...
Както знаете, реших
да опитаме нещо по-различно за коледната ни вечеря тази година.
Да, голяма веселба.
Опитвах се да пестя.
Но се оказа, че всъщност само...
Ето, момчета.
Погледнете какво хвана татко ви за вечеря - специално за нас.
Еха!
Брат ми така и не разбра какво се беше случило всъщност,
не знае и до този ден.
Невероятен си.
Някои очебийно разочароващи постъпки е най-добре завинаги да се крият.
Кой се обажда на Бъдни вечер?
Тези събирачи на плащания не оставят човека на мира!
Мисля, че е за мен.
Изяж си зеленчуците.
Семейство Паркър, Ралф на телефона.
Ето го - моят тестов пилот.
Започнах да си мисля, че си ме забравил.
Знам.
Много съжалявам, господине.
Не ги събра, нали?
Не, изобщо. - Така и предполагах.
Но се опитах, наистина.
Всички си намерихме работа, спечелих повечето от парите, но...
Онези хора имаха нужда от гума,
опитах да ги накарам да поръчат меню, но искаха да си изберат.
Знаете как се трупа сметката. - Чакай, чакай.
Ти си много странно хлапе.
Така съм чувал.
Деветдесет, 91, 92...
93, 94.
39 долара и 94 цента.
Това ли е всичко? - Остатъка ще го имам идния месец.
Ако ли не, ми счупете краката. Или единия крак.
Зарежи, готов си.
ПЛАТЕНО
Така ли? - Да, весело "хо-хо" и подобни.
Духът на празника.
Благодаря! - Току-що продадох колата.
Шитнах му я като едно нищо, онзи изобщо не се усети.
Работата е там, че ти никога не се отказваш.
А какво ти казах за решимостта?
Тя води до резултати.
И един ден ще ти донесе сериозна печалба.
Сега се прибирай, синко.
И весел празник със семейството утре.
Благодаря, господин Кейтъннхаузър. И честита Коледа!
Честита Коледа.
Изобщо не се усети!
СВЯТ НА КОЛЕЛА
Колата ми я нямаше.
В джоба си имах само една дупка.
Но някак си, прибирайки се в онази мразовита тиха вечер,
бях начисто със света.
Да!
Да! Марсиански полицейски кораб!
От междупланетната космическа флота на "Бък Роджърс"!
Благодаря, благодаря!
Казах ти, че ще го хареса.
А ти искаше да му купим чорапи.
Момчета, почакайте! Нека го направим както трябва.
Кой ще играе Дядо Коледа? - Аз! Аз!
Не, ти го игра миналата година и хич не те биваше.
Не е вярно! - Вярно е.
Добре, момчета, спрете.
Аз ще играя Дядо Коледа.
Добре. Кой ще е пръв?
Хайде, мамо.
Скъпи, това е за теб.
Охо!
О...
Може да отидем пак другата седмица.
Нали знаеш приказката -
гърмът винаги пада два пъти върху едно и също дърво.
Такава е приказката, да.
Благодаря ти. - Да видим сега кой е следващият.
Ралф, това е за теб от леля Клара.
О, не.
Точно "о, не" си беше.
Бе време за годишния унизителен фестивал на леля Клара.
Един бог знае какъв унизителен полиестерен кошмар
ме очакваше тази година.
Хайде, отвори го, тя винаги ти подарява хубави неща.
Не е смешно, Ранди. - Смешно е.
Моряшко костюмче!
Не е ли много сладко?
Боже мили!
Господи.
Забрави, мамо.
Не се шегувам. Отивам в Чуждестранния легион.
Почти на 16 е! Толкова ли е ненормална?
Чакайте малко.
Това не е за Ралфи.
Ранди, тя го прати за теб.
Не! Не!
Моряче!
Не, не!
Момчета, момчета!
Ще изглеждаш чудесно!
Не.
Нямам думи да опиша колко е сладко!
Аз мога да се сетя за няколко.
Къде е фотоапаратът, скъпи? - Не, не!
Чакай да ги видят в училище! - Ралфи, не!
Усмивка!
КОМПЛЕКТ ШАХ
Още една Коледа дойде и замина. Не беше зле.
Да. Момчета, получихте ли всичко, което искахте?
Така мисля.
Добра плячка, нали?
Хей, май видях плъх в кухнята.
Добре, ще се обадя да дойдат да го хванат.
Луда ли си?
Знаеш ли колко взимат по празниците?
ПОСЛЕДВАЙ МЕ
Надушвам плъх, наистина.
Уха!
Това е марсиански полицейски кораб.
В него има цял батальон...
Боже мой! Надигнала се е от гроба!
Не е ли прекрасна?
Прекрасна.
От Дядо Коледа
Това е най-страхотната Коледа на всички времена.
Видяхте ли какво ми подари Дядо Коледа?
Искам лично да му благодаря.
Вижте й физиономията!
Някой да я снима!
Всъщност това е добра идея.
Защо не си направим обща снимка?
Да. Хайде всички, до елхата.
Татко... - Скъпи, не съм облечена.
Изглеждаш чудесно. Една за албума.
Подредете се. Майко, ти в средата. Хайде, застани там.
Точно така. Хайде, Ралфи, мръдни леко.
Още малко.
За Ралф От Дядо Коледа
Да!
Благодаря! Благодаря ти!
Сега известно време няма да го виждаме.
Но пък можеш да викаш на мен.
Не е честно, Ралф получи кола.
Аз искам истинска ракета!
Учи се от него, Ранди.
Ако си толкова решителен като него, може би един ден ще я получиш.
Предполагам, че това значи "не".
Точно така. - Ще лъскам кожата
и ще те чистя отвътре! Боже мой!
Това е най-хубавата Коледа!
Одометърът показваше 212 000 км.
Гореше масло и клапите малко изпускаха.
Тряскаше и гърмеше като хъркащ пияница.
Беше най-хубавата кола, която някога съм имал.
След 43 дни щях да навърша 16 г. и да съм свободен.
Вече нямаше да ме спира гравитацията, щях да съм свободен, леещ се,
едно с вятъра и слънцето.
Преди това радостно освобождение
щяха четири пъти да ме скъсат на шофьорския изпит.
Аз ще я подпирам.
Ти дръпни спирачката.
Хайде!
Трябва да оставяш колата на скорост, когато е паркирана.
Баща ми така казва.
Добър съвет.
Е, нищо ли няма да кажеш?
Ти за коли-бегълки ли си излязла?
Всъщност идвах при теб.
Взех адреса ти от Флик.
Майките ни са доброволки в болницата.
Помниш ли онзи ден пред "Хигбис"?
Рогца, звънчета?
Ами да.
Виж, мога да обясня. - Няма нужда.
Видях какво направи.
Нужна е голяма смелост да се опълчиш така на такъв кретен.
Такова нещо не е вижда често.
Просто исках да го знаеш.
Заповядай.
Много си падаме по плодови кейкове в семейство Готрад.
Изяж го или го използвай като преспапие.
Както решиш.
Благодаря.
Ти дали...
Искам да кажа, ти и...
Нали се сещаш.
Тод? - Да.
Говорихме онзи ден и решихме да се разделим.
Тоест аз реших.
Не знаех.
Откъде би могъл? Не сме на училище.
А и цяла седмица вися в кухнята.
И печеш преспапиета. - Хиляди.
Нямаш представа колко е хубаво да излезеш навън.
Радвам се.
Искам да кажа, радвам се, че избра тук
да излезеш навън.
Боже, колко тъпо прозвуча.
Не.
Прозвуча страхотно.
Значи това е колата ти? - Да.
"Мъркюри 8" от '39-а.
Прекрасен коледен подарък.
Моля те?
Само веднъж.
Веднъж из квартала.
Когато бях на 9 години
разопаковах подаръка на мечтите си
и точно тогава разбрах, че вече никоя Коледа няма да е същата.
И никоя не беше.
До този ден.