Siinä se on, talomme Cleveland Streetillä.
Muutama talvi oli jo takana, mutta uusi iski-
-Michigan-järven yli yöllä.
Siitä oli vuosia, kun isäukon lamppu oli roikkunut ikkunassamme.
Legendarinen lampun taistelu, joka riitautti vanhempani-
-oli juurtunut psykeeni.
Tässä X-5. Löysin kuutukikohdan suunnitelmat.
Pikkuveljelleni kyse oli vain etäisestä muistosta.
Nyt mentiin.
Randy oli Buck Rogers -fani-
-jolla oli omat keinonsa selviytyä elämän pikkuongelmista.
Tästä saat, neptunilaissika.
Randy, ala tulla, urpo. Ulkona on jäätävän kylmä.
Ja siinä olen minä.
Tuo sama typerä pallopää ja järkyttävä likinäköisyys.
Olin sentään löytänyt Vitalis-nimisen aineen ihmeitä tekevän voiman.
-Taas liippasi läheltä. -Sellaista avaruudessa on, kulta.
Pukeuduhan nyt koulua varten.
Varo. Zurgin kätyreitä on kaikkialla. Siihen pirulaiseen ei voi luottaa.
Anteeksi mitä?
Jatkahan tuota, nuorimies, niin saat tuta.
Kyllä vain. Älä koettele minua. Olen tosissani.
En siedä tuollaista kodissani. Kuulitko, mitä veljesi sanoi?
Mistä te pojat oikein opitte tuollaista kieltä?
Pirulainen!
Siitäs sait, rontti.
Tuo oli tuttu huuto. Urhea uunien ritari-
-oli jälleen maistanut voiton ihanaa nektaria.
Voimme aloittaa päivän.
Ralphie.
Sen lisäksi, että olin kiinnostunut tukastani-
-asiat eivät olleet juuri muuttuneet.
Isäukko oli edelleen White Soxin ykkösfani.
Ääliöt. Taas uusi mies etukentälle.
Miten olisi syöttäjä, joka selviäisi toiselle vuoroparille?
Pojat, jos omistaisin joukkueen, niin meininki muuttuisi.
Kyllä vain.
Etukenttäpelaaja...
Äitini hamstrasi pekonirasvaa kuin se olisi kultaa.
Oikein hyvä.
Ja veljeni lähti talosta käärittynä kuin Ming-vaasi.
Hitsi vieköön, äiti.
Kuulin niiskutuksesi. Haluatko olla kipeä, kun pukki tulee?
Hän oli täysin oikeassa. Kahden viikon päästä olisi joulu.
Useimmat ikäiseni eivät myöntäisi-
-mutta joulun suhteen olin yhä kuin pikkupoika.
Hemmetti sentään.
Nyt kyllä vedätät. Rita Hayworth?
Mene katsomaan itse. Se pyörii Majesticissa.
Katsoin sen kolmesti.
-Miten alasti? -30-prosenttisesti.
-Hän riisui käsineet. -Eikä.
Sitten hän riisui kaulakorun.
Sitten hän kääntyi ja sanoi:
"En ole hyvä vetoketjun kanssa, mutta jospa saisin apua."
Voi luoja.
Jumankekka! Oikea kaunotar.
-Onko tuo 6:nen? -Fireball Straight 8.
Kansiventtiilit. Hydramatic-vaihteisto.
Mitä sitten? Buickeja riittää.
Osoita vähän kunnioitusta. Tämä on Roadmaster.
Flick, Schwartz ja minä täyttäisimme pian 16.
Se on hetki pojan elämässä, jolloin hän siirtyy miehuuteen-
-ja saa papereista arvokkaimmain, joka tunnetaan ajokorttina.
Anna hieman kaasua, sitten...
Harvaan siirtymäriittiin liittyy yhtä paljon odotuksen tuntua.
Valmistelut olivat vieneet kuukausia.
Hei, rauhoitu.
Jos haluat kaahata, Indy on kuutostien varrella.
Älä käänny kolmonen silmässä. Kuka maksaa uuden vaihteiston?
Annatko tuon urpon kiilata? Maailma on julma. Ota omasi.
Senkin pirulainen.
Isäukko pysyi kuitenkin positiivisena ja rohkaisi vankkumattomasti.
Stop-merkki!
Stop-merkki.
Oppi saisi odottaa.
Koska emme olleet vielä 16, puhuimme vain kahdesta asiasta.
Autoista totta kai.
Ja sitten, kyllä vain... Sitten olivat he.
Drucilla Gootrad.
Ihana Drucillani. Kauneuden ruumiillistuma.
Hohmanin lukion sydäntensärkijä.
En voi mitenkään saada häntä, kukaan ei voi.
Ellei sitten ollut pelinrakentaja nimeltä Todd Chapin.
Silloin pitäisi omata upeat piirteet-
-ja voittaa Elkhartin sisäoppilaitos 60 jaardin leiskautuksella.
Me muut, me surkeat sielut-
-jotka eivät osanneet heittää tai ottaa koppia-
-saisimme vain tyytyä unelmiimme.
No niin, nyt kerrot meille vastarintataistelijoiden sijainnin.
Ehkäpä voisin virkistää muistiasi.
Anna tulla, fräulein. Potki ja itke.
Amerikkalaiset poikaystäväsi eivät pelasta sinua.
En ole hänen poikaystävänsä.
En ainakaan vielä.
Turha yrittää mitään, solttu.
Niinkö? Mitäs tästä sanot?
-Pelastit minut karmealta kohtalolta. -Hoidin vain hommani.
Oi, sotilas Ralphie Parker.
-Rakastan sinua ikuisesti. -Samat sanat.
Isä haki minut koulusta.
Oldsin väsähtäneet männät paukahtelivat hiljalleen.
Oli muutoksen aika.
Kuka tahansa älykääpiö osaa ostaa uuden auton-
-mutta jos haluaa hyvän käytetyn, on oltava varuillaan.
Niin sitä pitää.
Muista: kohtele kaasui kuin vaimoa ja kytkintä kuin anoppia.
Isäukko nautti jahdista.
Ja etenkin hän nautti, kun tähtäimessä oli Hank Catenhauser.
Olimme käyneet Hank's World of Wheelsissä-
-niin kauan kuin jaksan muistaa.
Hank ajoi ambulanssia 1. maailmansodassa.
Tarinan mukaan hän peruutti miinaan-
-ja hänen aivoissaan oli yhä saksanpähkinän kokoinen sirpale.
Hank sanoi asiakkailleen, että se aivojen osa teki kauppoja.
Pidän sinusta, Parker. Olet Oldsmobile-mies.
-Myönnetään. -Onhan se hyvä auto.
Mutta hyvää autoa ei saa, ellei tee hyvää diiliä.
Kaksi sanaa. Vain kaksi: Olds 88.
-Siinähän oli sana ja numero. -Listit minut.
Aikamoinen. Mennään katsomaan.
Hank ei tiennyt, että isä ja minä olimme kehittäneet juonen-
-jotta parantaisimme asemaamme kaupanteossa.
Painikkeellinen radio, valkoreunaiset renkaat.
Automaattiryyppy.
Hyppää takapenkille, poju.
Katsotaan, riittääkö tila sinulle ja veljellesi.
Selvä, isä.
Miltä siellä vaikuttaa?
Ihan hyvältä, mutta...
Vähän tiukkaa tekee.
Ai tiukkaa? Tekee kuulemma tiukkaa. Lapset kasvavat kuin rikkaruohot.
Se pitää huomioida.
No jaa, pitänee antaa hyvä hinta.
Kappas vain.
Siinä se oli. Kiiltävänä ja käytettynä.
Vuoden -39 Mercury malli 8 -avoauto.
Katossa oli hankaumia, renkaat olivat kuluneet.
Ei sillä ollut väliä.
Olin näet mitä upeimman koneen äärellä.
Se oli automobiilien huippua.
Hyvät hyssykät.
Toinen vaihe isäukon juonessa oli aina samanlainen.
Hän sanoi Hankille, että halusi miettiä asiaa-
-ja antoi miehen hikoilla viikon tai pari.
Sitten, kuin saalista kiertelevät jaguaarit, iskimme kimppuun.
Hän on pihdeissä, Ralphie. Hoidimme homman.
Varmasti, isä. Parkerin pojat iskivät taas.
Tiedäthän miten sanotaan: pojasta polvi paranee.
Isäukko oli oikea kliseiden aarrearkku.
Häneltä löytyi aina tilanteeseen sopiva itsestäänselvyys.
Tiedäthän, miten sanotaan: jos et pyydä, et tanssi.
Tiedäthän, miten sanotaan: tilaisuutensa kullakin.
Tiedäthän, miten sanotaan:
Pieleen menee, jos on mennäkseen.
Ja tämän kanssa olen eri mieltä:
Salama ei iske samaan paikkaan kahdesti.
Onneksi minulla oli jo kokemusta.
Tiesin, että ajatuksen ujuttaminen toisen tajuntaan-
-oli hienovarainen operaatio.
Kuulemma 31 prosentilla amerikkalaistalouksista-
-on kaksi autoa.
Varovasti. Älä mene liian pitkälle.
Emme me toki tarvitse toista. Olipahan vain kiinnostava tieto.
-Taidamme elää vaurasta aikaa. -Kyllä vain, maa on hyvässä vedossa.
Tiedättehän, miten sanotaan: vain taivas on rajana.
Valmentaja näki, kun Mikey Witlin söi räkää.
Tosin, kun isä lähtee keilaamaan tai Clara-täti ja Bill-setä tulevat...
Randy! Suu kiinni, kun syöt.
Jatka.
Ei mitään.
Voisi ehkä olla kivaa, jos olisi toinen auto.
Sinäkin voisit hankkia ajokortin.
Hyvin tehty.
Sitä voisi kyllä harkita.
-Mitä? -Sitä, mitä Ralphie juuri sanoi.
-Hän on jo melkein 16. Voisimme... -Hetkinen.
Hetkinen.
Kuunnelkaa.
Ei, ei nyt. Milloin tahansa, mutta ei nyt.
Sieltä kolahti.
Hoitelen sinut.
Kai tästä pitää puhua toiste.
Kuten isäukko sanoisi: "Läheltä liippasi, mutta sinne meni."
Tykkäsin orkesteriharjoituksista.
45 minuutin ajan kahdesti viikossa Drucilla ja minä olimme yhdessä.
Emme kasvokkain, mutta silti niin lähekkäin-
-että saatoin haistaa hänen laventelisampoonsa.
Vielä joskus, kaunottareni, noita hiuksia peittää huntu.
Nostan sen, ja huulemme kohtaavat-
-kun meidät julistetaan aviopariksi.
Hieman vähemmän juhlailoa, herra Parker.
Alusta, hyvät ihmiset. Yks, kaks. Yks, kaks.
Minulla oli mahdollisuus saada ainakin yksi kaunotar.
Yksikin vilkaisu upeaan Merciini, niin kaverit tajuaisivat tuskani.
Ja parasta on se-
-että se on paikan upein auto, eikä kukaan välitä.
Eikö kukaan?
Kukaan ei välitä siitä. Saan sen halvalla. Olen varma.
-Vihreä, eikö? -Niin. Sanon sitä Smaragdivaunuksi.
Niin, kukapa nyt tuon haluaisi.
Se oli tallissa. Se oli likainen.
Hän taisi pestä sen. Kaipa hänellä on letku.
Voit lainata sitä ja hirttää itsesi.
Siinä se oli, kiusasi minua.
"Päivän tarjous" tarkoitti vain yhtä asiaa.
Koska tahansa sadat ostajat rynnisivät pitkin Hohman Avenueta-
-päästäkseen tyrkyttämään sekkivihkoaan Hankille-
-ja pilatakseen elämäni.
Kurja juttu, mutta haluaminen ja omistaminen ovat kaksi eri asiaa.
Hänellä on paremmat mahdollisuudet iskeä Drucilla.
-Onkohan ovi auki? -Miten niin?
Haluan kokeilla, millaista ratin takana on.
Tyyppi on tuolla. Joudut pulaan.
Isäni on täällä kuin kuningas. Hank lähetti meille kalenterin.
-Ota nämä. Ota, Schwartz. -Hyvä on.
Nahkaiset penkit.
Quadra Coil -jousitus. Hydrauliset jarrut.
Ei. Kidutan vain itseäni turhaan. Oli aika jättää jäähyväiset.
Hyvästi, tyttöseni.
Tämä tuli äskettäin.
Ralph. Ralph.
Se on loistokunnossa.
Hal, tämä Merc sopii sinulle.
Siinä se on. Panin sen juuri näytille.
Hei, penskat. Miten menee? Kiva, häipykää muualle.
Voin vannoa, auton omisti eräs mummo.
Hän ei ikinä kaahannut tällä.
Hyvänen aika!
Pois alta.
Onko poika kunnossa?
Ensimmäinen koeajoni.
Miten pärjäsin?
Pirulauta!
Kyllä, on ollut hyvä vuosi. Kunnes nuo kolme urpoa ilmestyivät.
Niin. Sitä samaa.
Vain siksi, että tunnen isäsi, en sotke kyttiä tähän.
Voisin auttaa sinua myymään hänelle sen Oldsin.
Yritimme vain pehmitellä sinua.
Kaikkia sitä puukottaakin selkään, kun yrittää pelastaa itsensä.
Luuletko, etten tiedä? "Takapenkillä tekee tiukkaa."
Olette käyttäneet tuota siitä asti, kun opit kävelemään.
85 taalaa. Käteisenä.
-Mitä? -Sen verran uusi katto maksaa.
-Sen saa ensi viikoksi. -En saa 85 taalaa.
-No paljonko saat? -19,70 voisi onnistua.
-No niin, nyt soitan. -Ei!
Saan rahat. Koko summan.
Etkä saa. Et ikinä saa niin paljon.
Ei noin sanota hänen edessään.
Ystäväni aliarvioivat päättäväisyyteni ja kekseliäisyyteni.
Pidän tästä kaverista.
Päättäväisyys. Sillä asiat hoituvat.
Hoida asia jouluaatoksi-
-tai muuten savupiipustanne tupsahtaa vain kyttiä.
Tällaisina hetkinä todelliset ystävät punnitaan.
NATOn perussopimusta ei ollut vielä edes ajateltu.
Mutta tuona päivänä kolme nuorukaista-
-oli jo luonut sen perusidean:
Hyökkäys yhtä vastaan on hyökkäys kaikkia vastaan.
Tässä X-5 tukikohtaan.
Aloitan tiedustelun kenraali Kotarin pahuuden pesässä.
Loppu.
-19 dollaria ja kuusi senttiä. -Sepä hienoa.
-Minulta löytyy kymppi. Entä sinulta? -Läjä kolikoita.
Kaksi taalaa, Rockefeller.
Miksi möykkäät? En minä sitä autoa romuttanut.
Hajotin vain osan siitä. Enkä edes ajanut.
Mitä sitten? Olet silti tyypille velkaa.
Tärkeintä on, Ralph, että me...
Me kaikki...
Käy sisään, Randy.
Romuttiko Ralphie auton? Siistiä.
Jos vasikoit, saat nähdä, miltä näytät sisäpuolelta.
-Jos kerrot äidille ja isälle... -Kukaan ei vasikoi kenellekään.
Mutta hän on oikeassa. Hankille on pakko maksaa.
-Ei. Tiedän, mihin pyrit. -Sinun on kerrottava hänelle.
-Eikä ole. -Kenelle?
Isäukolleen.
Antakaa hetki. Haluan vähän etumatkaa.
Ei käy. Viime viikolla rikoin Dr. Pepper -pullon.
Hän oli listiä minut, koska pantti jäi saamatta.
-Pyytäisinkö muka 85 taalaa? -Mikä ettei?
Kuuntele. Hän lauleskelee.
Leuka pystyyn, kamu. Olemme tukenasi.
Kiva. Hän listii teidätkin.
Ehkä meidän ei pitäisi. Tämähän on perheasia.
-Et voi muutakaan, Ralph. -Aina on valinnanvaraa. Voisin...
Voisin asua teillä pari kuukautta.
Tai voisin liittyä merivoimiin.
Tai voisin muuttaa nimeni ja kasvattaa parran.
En ehkä vielä mutta pian.
Tai voisin... Minä voisin... En tunne jalkojani.
Rauhallisesti.
Tervemenoa, penska.
Kadutko tekemiäsi syntejä ja haluatko synninpäästön, poikani?
Kuollut tulee.
Lähde kuin mies!
Ei...
Ei! Ei, älkää.
Älkää, älkää.
Ei!
Hei, miten sujuu?
Hyvin kai. Se selviää, kun pistän virrat.
Jos yksikin lamppu on kehno, koko sarja on turha.
Tiedäthän, miten sanotaan: yksikin mätä omena...
Joo, tuo on hyvä. Ikisuosikki.
Ajattelin, että voisimme jutella.
-Voit aina puhua minulle. Tiedät sen. -Hyvä.
Voinko tehdä jotain? Pitää tikkaita? Leikata nurmen?
Tiedän, mitä tuo meinaa.
-Niinkö? -Toki.
-Kaipaat vähän lisärahaa jouluksi. -Tosiaan.
No, sinua onnisti. On antelias olo tänä iltana.
Niin, hanki jotain kivaa äidillesi. Vaikka parfyymi tai huivi.
Sinulta ja Randyltä. Saat taalan. Saat kaksi.
Kiitos, isä. Kiva juttu.
Saisinko 83 taalaa lisää?
Miksi?
Mitä?
Ei ikinä. Ei ikimaailmassa.
Mutta muuten joudun vankilaan. Maksan takaisin kaksinkertaisesti.
Ei sinun tarvitse.
Koska minulta et niitä rahoja saa.
Voisin antaa rahat, mutta mitä se muka opettaisi?
-Miten antelias olet. -Ei, ehei.
Lapseni ei saa oppia, että joku toinen pelastaa hänet pulasta.
Tarvitsetko rahaa? Koita keksiä jokin keino.
Tiedäthän, miten sanotaan:
Jos miehelle antaa kalan, hänellä on ruokaa päiväksi.
Jos hänet opettaa kalastamaan, hän saa ruokaa...
...aina.
Ihan tiedoksi vain, että vankeutesi lienee lyhyt.
Jos pääset työvangiksi, et joudu istumaan sellissä päivät pitkät.
Kannattaa sitä kysyä.
Hetkinen...
Nythän on joulu.
Higbee's palkkaa kenet tahansa. Mennään huomenna.
Sillä tästä selviää. Mennään töihin. Paiskitaan töitä 12 tuntia päivässä.
12 tuntia päivässä. En malta odottaa.
Hank oli oikeassa. Päättäväisyydellä asiat hoituvat.
Olisin sellainen jouluapulainen, josta kerrotaan tarinoita.
Hyvät amerikkalaiset, kunnioitamme poikkeuksellista nuorukaista.
Ralph Parker, jälleen kerran annoitte huiman esimerkin-
-jota tuhannet työtoverinne voivat seurata.
Olkaa hyvä, saatte osoituksen maanne kiitollisuudesta-
-ja henkilökohtaiset onnitteluni.
Kiitos, herra presidentti.
Drucilla!
Hienoa!
IHMELAPSI SAA UNELMIENSA TYTÖN
Ei, älä uskallakaan.
Onko kaikki hyvin, kultaseni?
Nyrkkeilyn suurnimen Jack Dempseyn sanoin:
"Mestari on sellainen, joka nousee, vaikkei pystyisi."
Voi, kulta.
Miksi oikein havittelen toista autoa?
Oikeasti pitäisi heivata pihalle tuo arvoton rautaläjä!
Perhanan...
Jep. Se vetelee viimeisiään. Se taisi tulla talon mukana.
Se oli täällä jo dinosaurusten aikaan. Talo rakennettiin vasta myöhemmin.
Mitä ajattelitte? Meillä olisi uusia ilmalämmityslatteita.
Hinnat ovat kohdallaan.
Hyvä on. Olen kuulolla.
Hyvää jatkoa teillekin.
Jos muutatte mielenne, numeromme on luettelossa.
EDULLISTA LIHAA
Unohtaisit jo lämmittimen.
Hei, rouva Parker. Taas se aika vuodesta, eikö?
Tiedän erään, joka on innoissaan.
Tätä on himoittu lokakuusta asti.
Säästin teille erityislaatua. Odottakaahan.
390 dollaria lämmittimestä. Millaisena tampiona hän minua pitää?
-Hän vaikutti rehelliseltä. -Huijari hän on.
Puhua nyt lämmittimestä. Enkö muka tunne lämmittimet?
-Tunnen kyllä. -Osaat ainakin kirota niille.
Niin, ja osaan ostaa sellaisen.
Tässä joulukalkkunanne, herra Parker.
-Nauttikaa. -Kiitos.
Jos osaan ostaa käytetyn auton, osaan ostaa käytetyn lämmittimen.
Anteeksi, mikä tämä on? Sarjanumero vai mikä?
-Ehei, se on hinta. -Ei. Tämä on virhe. Pakko olla.
Ei, 40 senttiä puoli kiloa.
Mennään, kulta.
-Mutta tuo on meidän. -Ei. Se oli meidän. Joku muu saa sen.
-Emme maksa tuosta. -Sinähän rakastat kalkkunaa.
Uneksit kalkkunasta.
40 senttiä puolelta kilolta! Miksei 50 senttiä?
Miksei koko dollari?
Jospa vain avaan lompakkoni ja tyhjennän lattialle?
Entä maukas paisti?
Paljonko se kustantaa? Pari lainanlyhennystäkö? Ei kiitos.
Anteeksi, George.
Saituri.
Odota. Kuuntele nyt. Tätä tehdään kerran vuodessa.
-Kalkkunankoipea, sisäelimiä... -40 senttiä.
-Neljä, nolla. -Käytämme lihaa leivissä.
Teemme kalkkunasalaattia, chiliä, keittoa.
Siitä riittää vaikka mihin.
-Kulta, on joulu. Anna olla. -En voi. En.
Tätä perhettä ei moinen lihamestari vedätä.
Mitä sitten syömme jouluaattona? Ole hyvä ja kerro.
-Pilkille? Menet pilkille? -Säästämme omaisuuden.
-Kalaa jouluna? -Miksei? Naapurit syövät aina kalaa.
-Ragot ovat italialaisia. -Hohman-järvi kuhisee ahvenia.
Ne hyppäävät avannosta itse, ja homma on sillä sipuli.
Hei, pikkukaveri.
Mitä sanot, jos tänä vuonna nappaamme itse jouluaterian?
Siinä riittää lomahuvia.
Tämä ei voi päättyä hyvin.
Aina jouluisin Hohmanin keskusta täyttyi ihmisistä.
Sekalainen sakki sänkileukaisia valimotyöntekijöitä-
-ja väsyneitä jalostamolaisia laahusti läpi tavaratalojen.
Heitä seurasivat miljoonat talvivetimiin puetut lapset-
-joilla oli kalvava himo saada kaikki mahdollinen.
Siellä me olimme, kaiken sen toiminnan keskellä.
Saavuimme sillanpääasemaan nimeltä "henkilöstöosasto".
Siellä oli kolme rusettia, joissa oli nimemme.
Meidät värvättiin ja puettiin univormuihin.
Olimme uudet vahvistukset kaupan juoksuhaudoissa-
-ja teimme osamme pyörittääksemme liiketoiminnan rattaita.
Oli kunnia palvella.
Paperi vedetään näin.
Sitten mitta, lisätään puolet.
Ymmärsittekö?
Totta kai. Olette lahjakkaita.
Nyt kaikki yhdessä.
-Ensin mitta, sitten lisätään puolet. -Kyllä. Bingo!
No niin, onnea.
Jättikö hän meidät?
Hän jätti meidät.
-Meidän piti mennä ostoksille. -Pikainen pysähdys vain.
Kävin läpi vanhoja lehtiä, vanhoja asuntomyynti-ilmoituksia.
Moni remontoi ostettuaan talon. Koko helahoidon.
Haluatko tietää, kuka hallitsee tulevaisuutta?
Ne, joilla on tietoa.
Se meni juuri. Vanha vietiin pois viime viikolla.
Kuulitko? Mitä minä sanoin?
Se oli oikea kaunotar. Vanha Jackman-Henderson.
Tilalle pannaan keskusjärjestelmä. Lämmitys ja viilennys.
Meillähän on Jackman-Henderson. Hän ei voi sietää sitä.
-Hän viskoo sitä työkaluilla. -Se on silti luotettava merkki.
En tajua, miksi emme voi ostaa uutta.
Olit niin turhautunut eilen. Hän luulee osaavansa korjata kaiken.
Viime vuonna hän luuli, että osaa korjata sulakerasian.
-Olimme kolme päivää ilman sähköä. -Riittää, kultaseni.
Kaikki jääkaapissa ollut piti heittää menemään.
Jos vastaan sattuu toinen, niin soittakaa.
-Pidän teidät mielessä. -Kiitos.
Voimme lähteä, kultaseni.
-Sanoinko jotain väärää? -Ei olisi tarvinnut kertoa kaikkea.
Muuten, ei sinun tarvinnut heittää kaikkea pois.
Mausteet säilyivät hyvin.
Isä raahasi äidin vielä kahteen taloon-
-ja seuraavana päivänä viiteen.
Olkaa ystävällinen.
Hetkinen, kaksinkerroinko?
Ei, ääliö. Kaksinkerroin, sitten puolet lisää.
-Selvä, seuraava. -Täällä, täällä.
-Haluan saada teeastiastoni. -Olkaa kärsivällinen.
Ole itse kärsivällinen vauvan kanssa. Äiti on tässä, nöpönassu.
Olen odottanut jo 10 minuuttia.
-Miten hän voi jättää meidät? -Missä hän on?
Rauha maassa.
-Missä pakettini on? -Tämä on väärä paketti.
Kunnelkaa, teemme parhaamme.
Vauvani! Missä vauvani on?
-Paketoitko hänen tyttärensä? -Laitoin päälle pinkin rusetin.
Tule perässäni.
Tarkkaile.
Anteeksi, saako olla uutta tuoksuamme?
Luuletko osaavasi?
Neiti, saako olla uutta tuoksuamme?
Ei missään nimessä.
-Saako olla? -Kyllä, kiitos.
-Hetkinen. -Toki.
Jumissa.
Antakaa anteeksi. Näin.
On paraskin juosta!
Olette siis velkaa mallinukesta.
Korvaus vauvan äidille, totta kai.
Hajonneet juomalasit.
Todellinen napakymppi.
Ansionne näkyy tässä, velkanne tässä.
-Ainakaan emme saaneet potkuja. -Älä muuta sano.
Koska hän sääli meitä. Sääli on hyvä tapa selvitä elämässä.
Hei! Parker!
Saat rahasi. Saimme töitä. Tänään oli ensimmäinen työpäivä.
Toistaiseksi olemme 12 taalaa tappiolla.
Miksi ihmeessä lavertelet?
No niin, leima kumpaankin.
Keltainen tähän.
Pinkki tavarantoimitukseen.
Onnistuuko?
Ei järin itsevarmaa.
Isäukko valmistautui pilkkimään-
-kuten hunni Attila valmistautui tappamaan balkanilaisia.
Hohman-järvellä ei vankeja otettaisi.
15 senttiä, ei yhtään enempää. Niitä ei pidä varoittaa seurasta.
Kuhat ovat ovelia pirulaisia.
-Miksi olemme ainoat täällä? -Ehkä kaikki muut ovat urpoja.
Heitä ei haittaa maksaa linnusta, joka ei osaa edes lentää.
-Me emme ole urpoja, vai mitä? -Niin, isä.
Narrataanpa kunnon vonkale.
-Voinko lähteä? -Vastahan me aloitimme.
-On niin kylmä. -Eikä ole. On kipakka.
Kalastuksessa on kyse kärsivällisyydestä.
Aurinko taitaa pian pilkistää. Tästä tulee hieno päivä.
Tämän takia veljeni Randy asuu yhä edelleen Fort Lauderdalessa.
Arvasin.
Vikana on pilkkimiseni.
Tekniikkani on ihan vääränlainen. Vapaa pitää liikuttaa enemmän.
Nostaa ja laskea, nostaa ja laskea.
Pitää nostaa ja laskea. Sillä tavalla ne saa pintaan.
Huomenna meitä onnistaa. Lähdemme aamuvarhaisella.
Apua.
Parkerilla. Sinä maksat.
Kyllä vain Olen todellakin. Otan kynän.
Kulta, olisit ylpeä, että isäsi ottaa sinut mukaan.
Ralphie pääsi kalaan vasta reilusti teini-iässä.
Ralphiella on onnea.
Ilman muuta.
Toden totta. Kyllä vain. Kiitos.
Mitä minä sanoin?
Se oli tapaamamme remonttimies. Pyysin soittamaan-
-jos hän löytäisi hyvän lämmittimen. No, kelpaako tämä sinulle?
Hänellä on 9-vuotias Oil-O-Matic. Huippukunnossa, 180 taalaa.
Hän asentaa sen ilmaiseksi ja tuo sen aamulla.
Eikö 9-vuotias ole yhtä kuin käytetty?
Mitä väliä sillä on? Se on Oil-O-Matic.
Sellaisesta Gene Autry laulaa mainoksissa.
Suokaa anteeksi.
Anna tulla, pane parastasi. Tämä on viimeinen iltasi.
Selvä, Mike. Käynnistä.
Hyvä luoja sentään. Kuuntelehan tuota.
Ole kiltti, älä pakota minua sinne. Minä rukoilen.
Kulta, hyvä astronautti noudattaa käskyjä.
Jos pelaat korttisi oikein, saat ehkä pidellä vapaa.
Ketä kiinnostaa? Ei hän saa kalaa.
-Mikä häntä vaivaa? -Hän on vain innoissaan.
-Joko he lopettivat? -Kuuntele. Se humisee.
-En kuule mitään. -Siellä se on, usko pois.
Et kuule sitä, koska sitä ei kuule.
Puoli vuotta myöhemmin nämä kaksi olivat vakuutusoikeudessa.
Mutta ei sillä ole väliä. Nyt oli aika nauttia hetkestä.
Olet oikeassa. Kuulen sen.
-Ehei, älä yritä lepytellä. -Kuulen.
-Kuuluu humina. -Totta hitossa. Menestyksen humina.
Alahan tulla, Randy. On aika painua järvelle.
-Mitä nyt? Mitä teit? -Hampaani.
-Hajotit paikan.
Kulta, voitko mennä yksin?
-En kai voi muutakaan. -Yritän ehtiä tuoda sinulle keittoa.
Nyt vien Randyn tohtori Strassenin luo.
Tohtori Strassen! Ei, ei...
-Olen kunnossa. Mennään kalaan. -Hyvä. Mennään kalaan.
-Tulehan. -Ei, en halua.
Isä tarvitsee minua. En halua mukaasi.
Kalastus on miehuusriitti. Ei!
Ei, ei tohtori Strassenia!
-Randy! -Poika haluaa kalaan.
Tämä on vihreä. Emme käsittele vihreitä.
-Siis mitä? -Keltainen tähän, pinkki kuljetukseen.
Hän ei puhunut mitään vihreästä.
Tajuatteko, mitä tämä meinaa? Meidän pitää sulkea kauppa.
Ei kai sentään? Vihreä!
No niin, rauhoittukaa.
Selvitämme asian.
Tiedättehän, miten sanotaan:
Jos ei tunne historiaa, on tuomittu toistamaan sitä.
Ei taas.
Te kolme, mukaani. Äkkiä.
Pohjoisnavalla tuli pikku pulma.
-Menetimme tontut. -Mutta putket...
Vähät putkista. Tulkaa.
Mitä haluat puun alle tänä jouluna?
Bobby haluaa uuden keinun?
Sehän on hienoa. Arvaatko, mitä pukki haluaa?
Vaimon, joka ei nostele hamettaan, kun myyntimies tulee käymään.
Kumpikaan ei saa haluamaansa.
Alahan laputtaa. Seuraava.
Tulkaahan tänne.
Hoidatte lapset hänen syliinsä ja pois siitä.
-Mitä oikeille tontuille tapahtui? -Yrittivät perustaa ammattiliiton.
No niin, pitäkää jono liikkeessä. Vauhtia, vauhtia!
En halua.
-Ei, hän on paha. -Hän on loistava hammaslääkäri.
Gunter Strassen, HLT. Piirikunnan pelätyin nimi.
Jokainen lapsi tunsi hänet Berwyn Avenuen teurastajana.
-Auttakaa! -Ei, Randy!
Teurastajalla oli pora, jota hän polki jalalla.
Teurastaja ei pahemmin piitannut uutuuksista kuten puudutusaine.
Söpöä, eikö?
Katsohan tuonne, neropatti. Niin sitä pitää.
Mitä meinaat? Mitä haluat?
-Saisinko Slinkyn? -Slinkyn?
Odotitko kaksi tuntia, jotta voit pyytää sängynjousta?
Siinäkö kaikki? Älähän nyt, penska. Unelmoi isommin.
Seuraava.
Ei kai se niin kamalaa ollut?
Hyvä on, se oli painajaismaista. En käsitä, miten selvisit.
Olit niin rohkea. Oma pikku sotilaani.
Vielä vähän.
Sinne.
No niin, Eisenstaedt. Hoida hommasi.
Kerrohan, mitä pukki voi tuoda sinulle.
Tervetuloa vahamuseoon. Anna tulla.
Ei hätää. Kerro pukille, mitä haluat.
Toisitko minulle renkaan?
Renkaan? Ai pyöränrenkaan?
-Autonrenkaan. -Autonrenkaan?
Mitä sinä autonrenkaalla teet? Ihme juttuja. Viekää pois.
Hei, rimpulakinttu, tänne.
Mitä tuo nyt oli?
Voisit olla mukavampi, siinä kaikki.
Anteeksi mitä?
Olen tavannut lapsia 19 vuotta. Älä yritä tunkea tontilleni.
Ei. Pukin pitää olla parempi.
-Viet ilon koko hommasta. -Haluatko nähdä, kun ilo katoaa?
Tulehan päiväksi kotiini: "Ylös persuksiltasi ja ala tienata."
Niin, että hän voi törsätä peleihin ja halpaan giniin.
Siitä on ilo kaukana.
-Haluan pukin luo. -Samoin, läski.
Anna olla, Ralph. Hän on toivoton. Pidetään jono liikkeessä.
Ralphiella on oikeus mielipiteeseen. Hän on jouluisempi kuin tuo pummi.
-Istun tässä. -Mutta sinun ei pitäisi.
Olet häpeäksi tuolle asulle. Ja tiedätkö mitä?
-Et tapaa enää lapsia. -Mitä?
Kuunnelkaa, voitte lähteä kotiin.
-Mitä? -Ei enää pukkia.
-Hän ei ole sen arvoinen. -Mitä? Ei pukkia?
Anna palaa, pomo.
Oletko hullu? Näetkö jonon? Se jatkuu maailman ääriin.
Olehan nyt hyvä tonttu ja hae lisää lapsia.
-Löitkö minua? -En. Tönäisin. Siinä on ero.
Kaverit...
Ai kuten tämä vastaan tämä?
No niin, tonttutappelu.
Hyvä.
Kaverit... Ei, ei.
Aseet peliin.
Iske. Hyvä.
Oletteko hulluja?
Hommatte meille potkut.
Näettekö, pojat ja tytöt? Ihan kuin minä ja muori joka ilta.
On aika livahtaa kohti Mickeyn baaria.
Otan loparit!
Siitäs saitte.
Tervehdys. Toin sinulle hieman jotain.
Tein sinulle keittoa.
Randy tarvitsi uuden paikan. Hän hieman lepäilee.
En tajua. Pilkin niin penteleesti.
Otahan tätä. Tämä on lämmintä.
Nostan ja lasken, nostan ja lasken. Mitä ihmettä ne haluavat?
Jospa minä yrittäisin
Käsivarttasi varmaan särkee jo.
Mikä ettei? Anna mennä.
Ei, ei. Ne nappaavat kirkkaisiin.
-Eivät ne näytä nappaavan mihinkään. -Anteeksi mitä?
Tarkoitan, että ehkä tarvitaan nätimpi.
Eivät ne ajattele noin.
No niin, muistahan: nosta ja laske, nosta ja laske.
Niin sitä pitää.
Tämähän on hyvää.
Minä otan sen. Koita kestää.
Oikea peto. Esihistoriallinen. Ota haavi.
Ota haavi. Ota se.
-Onko tämä haavi? -On.
Hyvänen aika. Se on varmasti...
-Reikä taitaa olla liian... -Tiedän, mitä se on. Pidä tätä.
Alahan tulla sieltä. Tänne sieltä.
Tulehan.
Olen ollut täällä kaksi päivä. Luovuta, senkin tyhmä ja lihava...
Olen ihan kunnossa.
-Anna se tänne. En luovuta. -Anteeksi. Yritin vain auttaa.
Etkö auttanut jo tarpeeksi?
En ole ihan varma, mitä tarkoitat.
Sitä, että pilasit tämän. Sitä minä tarkoitan.
-Kaikki sujui hyvin ennen tuloasi. -Ihanko totta? No, hyvä.
-En nimittäin halua tulla tänne enää. -Hyvä.
Yrität saada jouluaterian pienestä aukosta jäässä.
Tämä on typerin idea ikinä Ja minkä takia?
-Jotta säästäisit kolme dollaria. -Onko rikos yrittää vähän säästää?
Vähän? Et muuta teekään kuin kitsastelet.
Kitsastelet lämmittimen ja kalkkunan kanssa-
-ja kitsastelet auton kanssa.
Et auttanut edes omaa poikaasi, kun hän kaipasi apua.
Tarkoitatko Ralphia? Oletko kuullut esimerkin antamisesta?
-Niin, hienosti toimittu. -Yritin olla hyvä vanhempi.
Sinä olit kitsas pirulai...
Äitini ei ollut puhunut rumia 30 vuoteen.
Ei sen jälkeen, kun oli teini ja menetti työn Kreski's Marketissa-
-koska käski äkäisen asiakkaan "painua hemmettiin".
Pilki minkä jaksat.
-Minä menen laulamaan joululauluja. -Sopii minulle.
Ja kiitos hyvästä välipalasta.
Oma työllistyystilanteeni synkkeni illalla-
-kun menetin ensimmäisen ja ainoan työpaikkani.
Nyt tiesin, etten enää kokisi tällaista joulua.
Enkä ollut yksin.
Äitinikin tajusi, että tavallaan häneltäkin loppuisi työ.
Pian hänen olisi aika päästää poika siipiensä alta.
Minä olisin omillani maailmassa.
Toisin mukanani kaiken-
-minkä opin äidiltä ja isältä, ja loisin oman polkuni.
Joutuisin hyväksymään sen, että se voi olla yksinäinen paikka-
-jopa kaikkein iloisimpina aikoina.
Äiti?
-Äiti? -Alakerrassa.
Yritin etsiä joulusukkia. On niin paljon tekemistä.
-Voin auttaa. -Kyllä tämä tästä.
Minun on selvittävä tästä ilman teitä poikia.
-Äiti... -Ei hätää. Menehän nyt.
Hei, siinähän se. Oil-O-Matic.
Voi pojat.
-Missä isä muuten on? -Hän on vieläkin järvellä.
Toivottavasti jäässä eikä tunne varpaitaan.
-Taidan mennä sinne. -Älä vie hänelle vilttiä.
Hän ei ilmeisesti arvosta sitä, että muut yrittävät jotain mukavaa.
Ralphie? Oletko se sinä?
Hei, isä. Miten menee?
Hei.
Käy peremmällä. Istu alas.
Ajattelin ajaa tänne ja vähän verrytellä.
-Aika kiva ilta. -Täällähän on 10 astetta pakkasta.
Niin, no joo.
Oikeastaan halusin jutella.
Toki, jutellaan.
Miten töissä sujuu?
Ihan kuin vasta eilen olisin nähnyt äidin vaihtavan vaippasi.
Nyt jo kyselen "miten töissä sujuu".
-Siitä oikeastaan... -Olet aikamoinen.
Hommasit työn. Et anna periksi.
Sinä ja minä, poju. Olemme samanlaisia.
Pari jääräpäistä pirulaista.
Hoidamme homman. Olemme kovia.
MacArthur ei perääntynyt Bataanista, ennen kuin häntä uhkailtiin.
"Vastahanka-Doug." Niin häntä nimitettiin.
Tiedäthän, miten sanotaan:
Joskus vasta viimeinen avain sopii lukkoon.
Totta puhuen en ole edes varma, mitä tuo tarkoittaa.
Minä olen. Tiedän tarkkaan, mitä se tarkoittaa.
Hyvä. Sittenhän meitä on yksi.
Pidähän tätä. On pakko ottaa keittoa.
Istuimme siellä hytisten ja toisillemme turinoiden.
Kun lähdin, isä jäi vielä kolmeksi tunniksi-
-eikä saanut mitään.
Sain tietää siitä vasta vuosia myöhemmin.
Onneksi se pysyi salassa.
Voinko puhua kanssanne?
Olkaa hyvä, odottakaa.
-Älä tule lähemmäs. -Haluan toisen tilaisuuden.
Sanoin sinulle ja ystävillesi, että teidät heitetään ulos-
-jos vielä tulette tänne.
Hädin tuskin tunnen heitä. Nyt olen yksin
Teen mitä tahansa. En mokaile.
Olkaa kiltti. Nythän on joulu.
-Vartijat! -Ei.
En lähden mihinkään.
Olen jääräpäinen pirulainen kuten hän.
Kuten kuka?
Älkää siitä piitatko.
Jos annatte vielä tilaisuuden, ette joudu katumaan.
Hyvä on.
-Kunpa en olisi tällainen pehmo. -Kiitos.
-Ei kai sinua haittaa ulkotyö? -Ei. Mikä vain kelpaa.
Hiippaile Higbee'siin
Ei häntä. Kuka muu tahansa paitsi hän.
Jos hän näkee minut, voinkin häipyä pohjoisnavalle.
Kuolen yksin jäätiköllä. Olen maailman ainoa neitsytporo.
Ole kiltti. Ei.
Yksikin vilaus, niin ajatus "hän ei tunne minua"-
-muuttuu muotoon "pysy kaukana minusta".
Ai, sinä taas. Häivy siitä.
Senkin surkea pallerohäntä. Tein koko päivän töitä tuon eteen.
-Anteeksi. Kerään nämä. -Takuulla keräät. Joka kolikon.
Kyllä.
-Minä haen sen. -Hei. Takaisin siitä.
Herra... Se seteli ei ole teidän. Kaveri tuolla kerää rahaa.
Niinkö? Sano, että hyvää työtä.
-Se on hyväntekeväisyyteen. -Häivy, bambi.
-En tiedä, mistä puhut. -Itse asiassa tiedätte.
Sittenhän olen valehtelija, eikö?
Niin.
Kaikki ne ylläni pyörivät kasvot, ja näin vain hänen kasvonsa.
Se oli ohi. Miksi nousta?
Miksi palata kotiin tai kouluun tai yleensä mihinkään?
Miksi ylipäänsä unelmoida?
84 dollaria ja 12 senttiä. Siinä kaikki.
Niin lähellä. Päädyt silti vankilaan.
Kuule, voimme lähettää tyttölehtiä.
En joudu vankilaan.
Saitko sen viitosen, jonka siskosi on velkaa?
En. Hän osti mummolleni talvitakin.
-Olipa tyhmä veto. -Ai oli? Haluatko mummoni palelevan.
-Tönäisitkö minua? -En. Tämä on tönäisy, hyvä neiti.
-Teepä se vielä kerran. -Nyt keksin.
Panttaan tavaroitani. Täällä on kaikenlaista arvotavaraa.
Niin, mikäpä panttilainaamo-
-ei haluaisi vanhaa räpylää tai partiosormusta?
Tarvitsen vain dollarin. Yhden surkean dollarin.
Olemme rahattomia. Me kaikki. Meidät on kynitty.
Käänsimme kaikki sohvatyynyt ja pengoimme sukkalaatikot.
Joka ikinen senttimme on tuossa sängyllä.
-Mitä sinulla on taskussa, Schwartz? -Ei mitään.
-Schwartzie! -Ette saa onnentaalaani.
-Mitä? -Onnentaalani.
Sain tämän Maury-ukilta.
Muistan vieläkin hänen ilmeensä, kun hän antoi tämän.
Mitä väliä? Paras kaverisi joutuu linnaan.
Et ymmärrä. Tämä taala muutti kaiken.
Kun ensi kertaa pidin tätä kädessä, tiesin, että pärjäisin aina.
Jos menetän tämän, koko maailmani murenee.
Olet oikeassa. Antaa olla.
Ei se kannata. Ei, jos se on hänelle noin tärkeä.
Hetkinen nyt.
En ole ennen nähnyt tuota.
Milloin oikein sait sen?
Hanukkani toisena iltana.
Minä vuonna?
Viime tiistaina. Sain tämän solmionkin.
Kaverit. Hei, kaverit.
-Kaverit, älkää. -Anna se, Schwartz!
-Ei, ei, ei onnentaalaani. -Anna se.
85 dollaria.
85 todellakin. Olin onnistunut vastoin odotuksia.
Koneet seis, soittakaa torvia. Voitto oli minun.
Tällä kertaa minä voitin lämmittimen.
Vaihdoin renkaan neljässä minuutissa. Keilasin 271 pistettä.
Tälläkin tavalla isäukko ja minä olimme samanlaisia.
Tiesin, miltä tuntui maistaa voiton ihanaa nektaria.
Oppi meni perille. Päättäväisyys on tärkeintä.
Kävi miten kävi, pitää pysyä kurssissa.
Voitto on pidettävä aina mielessä.
Pyryttää kunnolla, vai mitä?
Huomenna taitaa olla valkoinen joulu. Niinhän se pitää ollakin, eikö?
Kyllä vain.
Hyvää joulua.
Koska olimme teini-ikäisiä kykenimme järjettömiin tekoihin.
Näihin tempauksiin liittyivät yleensä raa'at kananmunat tai vessapaperi.
KIINALAINEN RAVINTOLA
Sellaiseen käytökseen oli yleensä yksinkertainen selitys.
Olimme joko nuoria, huolimattomia tai tyhmiä.
Tai minun tapauksessani kaikkea kolmea.
Aina silloin tällöin teimme asioita, joita ei voinut selittää mitenkään.
Juuri noin.
Anteeksi. Oli pitkä päivä.
Hän tuli.
Hyvä. Syödään.
Syödään mitä? Mitä meillä on?
Niin...
Kuten tiedätte, ajattelin, että kokeilisimme jotain uutta.
Niin, siitä riitti hupia.
Yritin olla säästäväinen.
Mutta kuten kävi ilmi, olin vain...
No niin, kaikki. Katsokaa, mitä isänne sai meille.
Hyssykät!
Veljeni ei ikinä kuullut, mitä tapahtui.
Ei ole vieläkään kuullut.
Jotkut huijaukset on paras salata ikiajoiksi.
-Kuka ihme soittaa jouluaattona? -Rahanruinaajat eivät jätä rauhaan.
Se taitaa olla minulle.
Syöhän vihanneksesi.
Parkerilla. Ralph puhelimessa.
Sieltä sitä tullaan. Koeajaja.
-Arvelin jo, että unohdit minut. -Tiedän. Olen pahoillani.
Sinulla ei ole rahoja, vai mitä?
-Ei, ei koko summaa. -Olisi pitänyt arvata.
Mutta yritin, todella yritin.
Me saimme töitä, ja tienasin rahaa.
He tarvitsivat renkaan.
Heidän piti tilata perheaterian, mutta he halusivat tilata listalta.
Olet sinä outo penska.
Olen kuullut tuon aiemminkin.
90, 91, 92-
-93, 94.
39 dollaria 94 senttiä.
-Siinäkö kaikki? -Maksan loput ensi kuussa.
Jos en, voitte katkoa jalkani. Tai ehkä yhden jalan.
Anna olla.
-Niinkö? -Hyvää joulua sun muuta. Joulumieltä.
-Kiitos! -Myin jo sen Mercin.
Olin oikea roisto. Se pöhkö ei tajunnut mitään.
Homman nimi on se, että et antanut periksi.
Ja mitä minä sanoin päättäväisyydestä?
Sillä asiat hoituvat. Siitä on vielä sinulle hyötyä.
Menehän nyt kotiin. Nauti perheesi seurasta.
Kiitos, herra Catenhauser. Ja hyvä joulua.
Hyvää joulua.
Tein kaupat kuin roisto.
Autoni oli mennyt. Taskussani oli pelkkä reikä.
Silti jollain tavalla, kun kävelin kotiin kylmänä iltana-
-kaikki tuntui olevan kohdallaan.
Hyvä!
Marsilainen poliisialus Buck Rogersista!
Kiitos, kiitos.
Sanoinhan, että hän tykkäisi. Sinä halusit ostaa sukkia.
Pojat, odottakaa. Tehdään tämä oikein.
-Kuka haluaa olla pukki? -Minä! Minä!
-Eikä. Olit surkea viimeksi. -Enkä ollut.
No niin, pojat. Lopettakaa. Minä esitän pukkia.
No niin, kuka saa ensimmäisen?
Äkkiä nyt, äiti.
Tässä, kulta. Tämä on sinulle.
Voisimme mennä ensi viikolla kalaan. Tiedäthän, mitä sanotaan:
Salama iskee aina kahdesti samaan paikkaan.
Niinkö sanotaan?
-Kiitos. -Katsotaanpas. Kuka seuraavaksi?
Ralph, tämä on Clara-tädiltä.
Voi ei.
"Voi ei" tosiaan. Oli vuosittaisen nöyryytyksen aika.
Herra tietää, millaisen polyesteripainajaisen-
-saisin tänä vuonna.
Avaahan nyt se. Saat häneltä aina kivoja juttuja.
-Ei naurata, Randy. -Naurattaapas.
Merimiesasu. Eikö olekin söpö?
Hyvä luoja.
Jestas sentään.
Ei käy, äiti. Olen tosissani. Liityn muukalaislegioonaan.
Poika on melkein 16. Onko Clara noin sekaisin?
Ei, hetkinen nyt. Ei tämä ole Ralphielle.
Randy, hän lähetti tämän sinulle.
Ei, ei!
-Meripoika. -Ei, ei.
Pojat, pojat.
Näytät pian todella tyylikkäältä.
Sanoinkuvaamattoman söpö.
Keksin kyllä pari sanaa.
-Missä kamera on, kulta? -Ei, ei.
-Odotahan, kun ne leviävät kouluun. -Ralphie, ei.
Leveä hymy.
Taas yksi joulu takana. Ei hassumpaa.
Niinpä. Saitteko te haluamanne?
Sanoisin niin. Aika hyvä saalis, eikö?
-Hei, taisin nähdä keittiössä rotan. -Selvä. Soitan tuholaistorjujan.
Oletko hullu? Arvaa, mitä he veloittavat jouluna.
Seuraa minua
Rotta tosiaan.
Tämä on marsilaisten poliisialus, jossa on kokonainen pataljoona.
Hyvänen aika. Se on noussut haudasta.
Eikö olekin upea?
Tämä on upea.
Joulupukilta
Tämä on paras joulu koskaan.
Näetkö, mitä pukki toi minulle?
Haluaisin kiittää häntä henkilökohtaisesti.
Katsokaa äidin naamaa. Ottakaa kuva.
Kuule, tuohan on hyvä ajatus.
Jospa ottaisimme yhteiskuvan.
Kaikki, menkää puun viereen.
-Kulta, en ole pukenut. -Näytät hyvältä.
Riviin. Äiti siihen keskelle. No niin, menehän nyt.
Noin juuri. Ralphie, vähän lähemmäs.
Vielä vähän.
Ralphielle joulupukilta
Jee!
Kiitos. Kiitos.
Häntä ei taida näkyä hetkeen. Hei, onhan sinulla aina minut.
Epäreilua. Ralphie sai auton. Haluan oikean raketin.
Ota tästä opiksi, Randy.
Jos olet päättäväinen kuten Ralphie, ehkä joskus saat sellaisen.
-Tuo taisi olla kieltävä vastaus. -Aivan.
Nahkapenkit. Voi luoja. Paras joulu ikinä.
Mittarissa oli 210 000 kilometriä.
Bensaa paloi ja venttiilit fuskasivat.
Auto rämisi enemmän kuin helistin.
Se oli paras auto, jonka olen ikinä omistanut.
43 päivän päästä täyttäisin 16 ja olisin vapaa.
Painovoima ei enää pidättelisi, ja olisin vapaa-
-ja yhtä tuulen ja auringon kanssa.
Ennen tuota ilonsekaista vapautumista mokaisin inssiajon neljästi.
Pidän sen paikallaan. Käy vetämässä käsijarrua.
Mene.
Vaihde pitää olla silmässä, kun auto on parkissa.
Isäni sanoo aina noin.
Hyvä neuvo.
No, ajattelitko sanoa jotain?
Tuota noin... Tulitko katsomaan karkuriautoa?
Itse asiassa tulin tapaamaan sinua.
Sain osoitteesi Flicksiltä.
Äitimme ovat vapaaehtoisina sairaalassa.
Muistatko Higbee'sin edustan? Sinulla oli sarvet ja kulkuset.
Niin...
-Voin selittää. -Ei tarvitse. Näin, mitä teit.
Vaatii sisua kohdata sellainen ääliö. Sellaista ei näe usein.
Halusin kai, että tietäisit sen.
Tässä.
Meillä tykätään tehdä hedelmäkakkuja.
Syö se, käytä paperipainona. Päätä itse.
Kiitos.
Pitäisikö sinun...?
Tai siis oletko sinä ja...?
-Tiedäthän... -Ai Todd?
Juttelimme taannoin ja päätimme erota.
No jaa, minä päätin.
-En tiennytkään. -Miten voisitkaan? Ei ole koulua.
Sitä paitsi olen ollut koko viikon keittiössä.
-Leivoit paperipainoja. -Tuhansittain.
Et arvaakaan, miten kiva on olla ulkona.
Olen hyvilläni.
Siis olen hyvilläni, että olet ulkona täällä.
Voi ei, se kuulosti tyhmältä.
Ei.
Se kuulosti hyvältä.
-Onko auto sinun? -Kyllä.
-Vuoden -39 Mercury 8. -Aika upea joululahja.
Jooko? Jooko?
Kerran. Kerran korttelin ympäri.
Kun olin 9-vuotias, avasin unelmieni lahjan.
Silloin tiesin, ettei mikään joulu vastaisi sitä.
Eikä mikään vastannut.
Paitsi nyt.