Danske tekster af - RELEASED -
www.HoundDawgs.org
Det er en meget almindelig fejl -
- at folk tror, forfatterens fantasi er altid på arbejde -
- at han konstant opfinder en endeløs forsyning -
- af hændelser og episoder -
- at han blot drømmer sine historier ud af den blå luft.
I virkeligheden, er det modsatte tilfældet.
Når offentligheden ved, at du er forfatter -
- bringer de dig karakterer og begivenheder -
- og så længe du vedligeholder din evne til at se -
- og lytte nøje -
- vil disse historier fortsætte med at...
Stop! Gør det ikke!
Vil fortsætte med at opsøge dig ud over din levetid.
Til ham, som ofte har fortalt historier om andre -
- vil mange historier blive fortalt.
- Undskyld. - Det er okay.
De hændelser, der følger blev beskrevet for mig -
- præcis, som jeg præsenterer dem her -
- og på en helt uventet måde.
For en del år siden -
- mens jeg led af et mildt tilfælde af "Scribes Feber -"
- en form for nervesvækkelse udbredt blandt intellektuelle på den tid -
- besluttede jeg at tilbringe august måned -
- i kurbyen Nebelsbad under det Alpine Sudetenwaltz -
- og havde bestilt værelser på Grand Budapest -
- et malerisk og populært etablissement.
Jeg forventer, at nogen af jer har hørt om det.
Det var udenfor sæson og på det tidspunkt, decideret umoderne -
- og det allerede var begyndt sin deroute -
- mod nedslidning og eventuel nedrivning
Hvor få gæster, vi end var -
- kom vi hurtigt til at genkende hinanden -
- som de eneste levende sjæle, bosiddende i det store etablissement -
- selv om vore bekendtskaber næppe rakte ud over -
- de høflige nik, vi udvekslede da vi passerede -
- i Palmehaven -
- i de arabiske bade -
- og ombord på Kolonnade Funicular.
Vi var en meget reserveret gruppe, lod det til -
- og uden undtagelse, ensomme.
Måske som følge af denne generelle tavshed -
- havde jeg oprettet en afslappet, nærmest fortrolighed -
- med hotellets concierge, en vest-kontinentaler -
- kun kendt som Monsieur Jean -
- der slog en som, på én gang både doven og virkelig imødekommende.
Jeg tænker ikke, at han var højt lønnet.
Under alle omstændigheder, en aften -
- som jeg stod der albue-til-albue og konverserede Monsieur Jean -
- som det var blevet min vane, bemærkede jeg en ny tilstedeværelse.
En lille, ældre mand, smart klædt -
- med et usædvanlig livligt, og intelligent ansigt -
- samt en umiddelbart mærkbar brise af tristhed.
Han var, ligesom resten af os alene, men også -
- den første, der slog en som værende dybt og virkeligt ensom.
Et symptom på min egen medicinske tilstand også.
Hvem er denne interessante, gamle fyr?
Jeg spurgte Monsieur Jean.
Til min overraskelse, var han tydeligt forundret.
- Ved du det ikke? - Han spurgte -
Kan du ikke genkende ham?
Han så godt nok bekendt ud.
Det er selveste Mr. Moustafa. Han ankom tidligere i morges.
Dette navn vil uden tvivl være bekendt -
- for de lidt ældre personer blandt jer.
Mr. Zero Moustafa var på et tidspunkt den rigeste mand i Zubrowka -
- og var stadig faktisk ejer af Grand Budapest.
Han kommer ofte og bliver en uge eller mere -
- tre gange om året i det mindste, men aldrig i sæsonen.
Monsieur Jean signalerede til mig og jeg lænede mig tættere på.
Jeg vil fortælle dig en hemmelighed.
Han tager kun et enkeltværelse uden bad -
- i det bageste hjørne af øverste etage -
- og det er mindre end personaleelevatoren.
Det var velkendt -
- at Moustafa havde købt og berømmeligt beboet -
- nogle af de mest overdådige slotte og paladser på kontinentet.
Men her, i hans eget næsten tomme hotel -
- boede han i en tjeners kvarterer?
I det øjeblik, gik tæppet op for et parentetisk indenlandsk drama...
Pokkers.
Som krævede øjeblikkelig og fuld opmærksomhed -
- af Monsieur Jean -
- men som helt ærligt ikke fastholdt mig længe.
Alligevel -
- havde denne tidlige pause i historien om den nysgerrige, gamle mand -
- efterladt mig, som man siger -
"Spændt som en flitsbue."
Der sad jeg, på kanten af sædet -
- lige til den næste morgen, hvor -
- hvad jeg fandt at være på en mystisk og aldeles pålidelig måde -
- skæbnen igen, greb ind på mine vegne.
Jeg beundrer dit arbejde.
Undskyld?
Jeg sagde, jeg kender og beundrer dit vidunderlige arbejde.
Tak, sir. Meget venligt.
Havde Monsieur Jean har et ord eller to at dele med dig -
- om den aldrende indehaver af denne virksomhed?
Jeg må tilstå, jeg selv forhørte mig om dig.
Selvfølgelig er Monsieur Jean duelig -
- men vi kan ikke påstå han er en første -
- eller, for alvor, selv andenrangs concierge.
Men sådan er det.
Tiderne har ændret sig.
De termiske bade er meget smukke.
Det var i deres første tilstand. Det kunne ikke opretholdes, selvfølgelig.
For dekadente til aktuel smag.
Men jeg elsker denne fortryllende, gamle ruin.
Hvordan endte du med at købe det, hvis jeg må spørge?
The Grand Budapest.
Det gjorde jeg ikke.
Hvis du ikke blot spørger af høflighed -
- og du må sige til, hvis det er tilfældet -
- men hvis det virkelig interesserer dig -
- vil jeg invitere dig til spise med mig i aften -
- og det vil være mig en fornøjelse og, et privilegium at fortælle dig -
- "min historie." Sådan som den er.
To ænder stegt med oliven.
Kanin, salat?
Pouilly-Jouvet '52, plus en smule brut.
Det burde give os rigelig tid -
- hvis jeg begynder straks. - Absolut.
Den begynder, som den skal, med vores fælles ven forgænger.
Den elskede, oprindelige concierge på The Grand Budapest.
Det begynder naturligvis med...
- Bring bordet til vinduet. - Ja, Monsieur Gustave.
- Bring bakken til bordet. - Straks, Monsieur Gustave.
Lige der. Er de blevet børstet og blokket?
- Selvfølgelig, Monsieur Gustave. - Pak dem i hatteæsker.
- Er det fra Oberstdorf & Company? - Det mener jeg, Monsieur Gustave.
- Anden kuffert. Hvem har billetterne? - Det har jeg, Monsieur Gustave.
Giv dem til mig.
Det er i orden. Vent i hjørnet.
- Jeg rejser ikke. - Undskyld?
- Jeg rejser ikke. - Hvorfor ikke?
- Jeg er bange. - For hvad?
Jeg frygter, at dette kan være den sidste gang vi ser hinanden.
Hvorfor i alverden skulle det være tilfældet?
En fornemmelse, jeg ikke kan sætte ord på.
For Guds skyld, der er ingen grund til at du skal forlade os, hvis...
- Kom med mig. - Til skide Lutz?
- Jeg beder dig. - Giv mig din hånd.
Du har intet at frygte. Du er altid ophidset, før du rejser.
Omend det virker værre ved denne lejlighed.
Men helt ærligt... Kære Gud. Hvad har du gjort ved dine negle?
- Undskyld? - Det djævelske lak.
- Farven er helt forkert. - Kan du ikke lide det?
Det er ikke fordi jeg ikke kan lide det. Jeg er fysisk slået tilbage.
- Måske dette vil lindre dig. - Hvad? Ikke recitere!
- Bare lyt til ordene. - Ikke nu. Jeg beder dig.
"På jagt i en ædel skov af grå, middelalderlige fyrretræer -
" - faldt jeg over en gravsten, udvisket af regn og vind, æterisk -
"'- dens inskription forlængst forsvundet -
"- dog stadig i dens melankolske sprækker...
Vil du tænde et lys for mig, tak?
- I sankt Marias sakristi? - Jeg sørger for det omgående.
Husk, jeg er altid med dig.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker dig.
Det er sin sag at vinde loyalitet fra en sådan kvinde -
- i 19 på hinanden følgende sæsoner.
- Ja, sir. - Hun er meget glad for mig, ser du.
Ja, sir.
Men jeg har aldrig set hende sådan før.
Nej, sir.
Hun rystede som en pissende hund.
Sandelig.
Kør til Santa Maria katedralen i Brucknerplatz.
Køb et af de almindelige halvlange stearinlys -
- og få fire Klubecks tilbage i byttepenge.
Tænd det i sakristiet, sig en kort rosenkrans -
- gå derefter til Mendls og få mig en kurtisane au chocolat.
Hvis der er penge tilbage, giv dem til den forkrøblede skopudserdreng.
- Med det samme, sir. - Øjeblik.
- Hvem er du? - Jeg er Zero, sir. Den nye piccolo.
- Zero, siger du? - Ja, sir.
Jeg har aldrig hørt om dig, aldrig set dig. Hvem hyrede dig?
- Mr. Mosher, sir. - Mr. Mosher!
Ja, Monsieur Gustave?
Skal jeg forstå det således, at De har hyret denne unge mand -
- til stillingen som piccolo?
Han indvilligede i en prøveperiode, til Deres godkendelse, naturligvis.
Måske, ja. Tak, mr.. Mosher.
Velbekomme, Monsieur Gustave.
Du vil nu blive officielt udspurgt.
Skal jeg tænde lyset først, sir?
Hvad? Nej.
Erfaring?
Hotel Kinski, køkkendreng, seks måneder.
Hotel Berlitz, kost- og moppedreng, tre måneder.
- Før det var jeg stegepandeskrubber... - Erfaring, nul.
- Tak igen, Monsieur Gustave. - Ret den kasket, Anatole.
- Fornøjelsen er min, Herr Schneider. - Remmen er itu.
- Det er ikke acceptabelt. - Jeg er helt enig.
- Uddannelse? - Jeg studerede læsning og stavning.
Jeg startede min folkeskole. Jeg næsten...
- Uddannelse, nul. - Nu er det eksploderet.
Godmorgen, Cicero. Tilkald den skide blikkenslager!
- I eftermiddag, Monsieur Gustave? - Uden tvivl, Frau Liebling.
- Hvad i helvede er det? - Ikke nu.
Familie?
Nul.
Sjette, Igor.
Hvorfor vil du være piccolo?
Hvem vil ikke det på Grand Budapest, sir?
Det er en institution.
Meget vel.
- Tusind Klubecks. - Du godeste.
Var De nogensinde piccolo, sir?
Hvad tror du?
Jeg formoder, De må være startet et sted...
- Gå ud og tænd det forbandede lys. - Ja, sir.
Og så begyndte mit liv.
Junior piccolo under uddannelse -
- Grand Budapest Hotel -
- under streng kommando af Monsieur Gustave H.
Jeg blev hans elev, og han var være min rådgiver og værge.
Hvad er en piccolo?
Piccoloen er helt usynlig, men alligevel altid i syne.
En piccolo husker, hvad folk hader
Han forventer kundens behov -
- før der er behov for dem.
Frem for alt er han yderst diskret.
Vore gæster ved, at deres dybeste hemmeligheder -
- hvoraf nogle er helt ærligt, temmelig usømmelige -
- vil gå med os i vore grave.
- Så hold din kæft, Zero. - Ja, sir.
Det er alt for nu.
Jeg begyndte at indse, at mange af hotellets -
- mest værdsatte og fornemme gæster kom på grund af ham.
Det virkede at være en væsentlig del af hans pligter -
- men jeg tror samtidig, det var hans fornøjelse.
Kravene var altid de samme.
De skulle være rige -
- gamle -
- usikre -
- alene -
- overfladiske -
- blonde -
- trængende.
Hvorfor blonde?
Fordi de alle var.
Han ve i øvrigt -,
- den mest rundhåndet parfumerede mand, jeg nogensinde havde mødt.
Duften annoncerede hans tilgang på stor afstand -
- og blev hængende flere minutter efter han var gået.
Jeg arbejdede seks dage hver uge plus en halv dag søndag -
- fra kl.05:00 til lige efter midnat.
Vore måltider var små, men hyppige, for udholdenhed.
To gange morgenmad, to frokoster og en sen aftensmad.
Monsieur Gustave leverede også en natlig prædiken.
Uhøflighed er blot udtryk for frygt.
Folk frygter, at de ikke vil få, hvad de ønsker.
Den mest forfærdelige og utiltrækkende person har blot brug for at blive elsket -
- så vil de åbne sig som en blomst.
Jeg mindes et vers:
"Malerens pensel rørte det ufuldbyrdede ansigt -
" - med enderne af rappe børster -
- "og med deres første strejf af farve, gjorde han hendes livløse kind levende."
Sin egen aftensmad, indtog han alene på sit værelse.
Identiteten af ejeren af hotellet var ukendt for os alle.
Hver måned kom hans udsending, kendt som næstformand Kovacs -
- for at gennemgå bøgerne og formidle budskaber -
- på vegne af den mystiske indehaver.
Ved disse lejligheder mødtes Monsieur Gustave og vores forretningsbestyrer -
- Herr Becker, med ham i private gemakker over receptionen.
Dette var også, da jeg mødte Agatha.
Men det vil vi ikke diskutere.
- Hvad vil du? - Se.
VIL DER BLIVE KRIG
GREVINDE FUNDET DØD I BOUDOIR
Gode Gud.
Jeg er forfærdelig ked af det, sir.
- Vi må hen til hende. - Må vi?
Hun har brug for mig, og jeg har brug for din hjælp med tasker og så videre.
- Hvor hurtigt kan du pakke? - Fem minutter.
Gør det. Og hent en flaske af Pouilly-Jouvet '26 -
- i en isspand med to glas -
- så vi ikke behøver at drikke det kattepis, de serverer i spisevognen.
Jeg bebrejder mig selv.
Hun forsøgte at fortælle mig, at hun havde en forudanelse. Jeg hørte ikke efter.
Hele Lutz vil blive klædt i sort -
- undtagen hendes egne skrækkelige, svigefulde børn´-
- som hun afskyede og ikke kunne bære at kysse goddag.
De vil danse som sigøjnere.
Der er virkelig ingen mening i at gøre noget i livet -
- for det hele er overstået på et øjeblik.
Og næste øjeblik sætter rigor mortis ind.
De gode dør unge.
Med lidt held, har hun efterladt et par Klubecks til din gamle ven -
- men man ved aldrig, før blækket er tørt på dødsattesten.
Hun var dynamit i i sengen, i øvrigt.
Hun var 84, Monsieur Gustave.
Jeg har haft ældre.
Når du er ung, er det hele oksefilet.
Men som årene går, er du nødt til gå videre til de billigere udskæringer -
- hvilket er fint med mig, fordi jeg kan lide dem.
Mere smag og bid i det, siger man.
Hvorfor stopper vi på en bygmark?
GRÆNSERNE LUKKES
Jamen halløjsa, drenge.
Dokumenter, tak.
Med fornøjelse.
Portrættet er desværre ikke særligt flatterende.
Jeg blev engang betragtet som en stor skønhed.
Hvad betyder "F" står for? Fritz? Franz?
- Franz. - Jeg vidste det!
Han skærer ansigt.
Det er et migrerende visum med stadie tre, arbejderstatus, Franz, skat.
Han er med mig.
Kom udenfor, tak.
Vent et øjeblik. Sid ned, Zero. Hans papirer er i orden.
Jeg krydsreferencer dem selv med Bureauet for arbejde og trældom.
Du kan ikke arrestere ham, blot fordi han er en skide indvandrer.
Han har ikke gjort noget forkert.
Stop så!
Pyt, Monsieur Gustave! Lad dem fortsætte!
Det gør ondt!
I beskidte, satans, koparrede, fascistiske røvhuller!
Hænderne væk fra min piccolo!
Hvad er problemet?
Det er skandaløst.
Den unge mand arbejder for mig på Grand Budapest Hotel i Nebelsbad.
Monsieur Gustave?
Mit navn er Henckels.
Jeg er søn af Dr. og Mrs Wolfgang Henckels-Bergersdofer.
Kan du huske mig?
Jeg ved præcis, hvem du er. Det er uhyggeligt. Du er lille Albert.
Jeg er frygtelig flov. Slip dem.
Din kollega er statsløs.
Han bliver nødt til at ansøge om en revideret Special Transit Tilladelse -
- der på dette tidspunkt kan være meget vanskeligt at erhverve.
Tag dette.
Det er midlertidigt, men det er det bedste jeg kan tilbyde, er jeg bange for.
Og hvordan har din vidunderlige mor det?
- Hun har det godt, tak. - Jeg elsker hende.
- Send hende mine kærligste hilsener. - Det vil jeg.
Din ledsager var meget venlig mod mig, da jeg var en ensom lille dreng.
Mine mænd og jeg undskylder at have forstyrret jer.
Undskyld, sir.
Der er stadig svage glimt af civilisation -
- tilbage i dette barbariske slagteri, der engang var kendt som menneskeheden.
Det er det, vi leverer i vor egen beskedne, ydmyge, ubetydelige...
Skide være med det.
Hvor er hun, Clotilde? Før mig til hende.
Du ser så fantastisk ud, skat. De har gjort et fantastisk stykke arbejde.
Jeg ved ikke, hvilken creme, de har lagt på dig i lighuset -
- men jeg vil have noget.
Helt ærligt, du ser bedre end du har i årevis.
Du ser ud som om, du er i live.
Du ændrede det alligevel. Det er perfekt.
- Clotilde. - Oui, monsieur Gustave?
Et glas koldt vand med ingen is, tak.
Okay, da.
Jeg er straks tilbage, kæreste.
Vi blev eskorteret gennem en grøn filt dør -
- ned ad en smal tjenestekorridor og ind i anretterværelset.
Et øjeblik senere gik køkkendørene op -
- og en lille tjener, klædt i hvidt, skrumplede ind i rummet
Jeg har aldrig glemt udtrykket på den mands ansigt.
Hvad fanden foregår der?
Jeg selv havde aldrig sat mine ben i et hus af denne type i mit liv.
Jeg forstod meget lidt om de begivenheder, der skulle følge.
Men i sidste ende, kom jeg til at indse -
- at når en stor formues skæbne er på spil -
- spreder menneskers grådighed sig som gift i blodbanen.
Onkler, nevøer, fætre, kusiner -
- svigerfamilie langt ude.
Den gamle kvindes mest fjerne relationer -
- var kommet for at forsyne sig af ejendommen.
I spidsen for denne forsamling, var det et forvirrende sammentræf -
- at vi opdagede vor egen stedfortrædende Kovacs.
Han var naturligvis en vigtig advokat.
Og han var eksekutor for den afdøde enkes ejendom.
Dette er Madame Ds sidste vilje og testamente.
Den består af en generel tontinesammenslutning -
- udarbejdet inden hendes mands død for 46 år siden -
- i kombination med 635 ændringsforslag -
- notationer, rettelser, og breve med ønsker -
- opstået i løbet af de efterfølgende årtier.
Den ultimative lovlighed af denne ophobning -
- kræver yderligere analyse -
- men efter dette kontors mening, var det Madame Ds ønske -
- at kontrollen med langt størstedelen af hendes ejendom -
- straks skal overføres til hendes søn, Dmitri -
- med særlige tilskud til hans søstre -
- Marguerite, Laetizia, og Carolina -
- og mindre gaver til forskellige medlemmer af den udvidede familie -
- som vist på listen over modtagere, hvilket jeg vil belyse senere.
Dog.
En yderligere kodicil -
- leveret i min besiddelse af posten her i morges -
- og ud fra alle indikationer, sendt af Madame D -
- i løbet af de sidste timer af hendes liv -
- indeholder en ændring til det originale certifikat -
- som foreskrevet ved lov, vil jeg læse dette for jer nu.
Ægtheden af dette dokument -
- er endnu ikke blevet bekræftet af den præsiderende dommer -
- så jeg beder om, at alle parter vil være tålmodige og afstå fra kommentarer -
- indtil vore undersøgelser er afsluttet.
"Til min kære ven, der trøstede mig i mine senere år -
"- og bragte solskin ind i livet hos en gammel kvinde -
"- der troede, at hun aldrig ville blive glad igen.
" Monsieur Gustave H -
"- jeg testamenterer, skænker og udtænke, fri for al beskatning -
- "og med fuld og absolut tillidsret -
"- maleriet, der er kendt som 'Dreng med æble -" "
"- af Johannes van Hoytl..."
- Jeg kan ikke tro det. - "... Den yngre..."
- Hvad? - "Som gav os begge så meget fornøjelse."
Van Hoytl?
- Skattefrit? - Kan hun gøre det?
Hvem er Gustave H?
Jeg er bange for det er mig, skat.
Den skide bøsse!
Han er en concierge. Hvad laver du her?
Jeg er kommet for at vise min respekt til en stor kvinde, som jeg elskede.
- Denne mand er en ubuden gæst i mit hjem! - Det er ikke dit endnu, Dmitri.
Først når skifteretten har overgivet det, og titlen er overført...
Du får ikke " Dreng med Æble" din lille bøsserøv.
Hvordan skal det få mig til at føle?
Ring til politiet. Vi anlægger sag.
Denne kriminelle har plaget min familie i næsten 20 år.
Han er en hensynsløs eventyrer og en svindler -
- der jager mentalt svage, syge gamle damer -
- og sandsynligvis knepper han dem, også!
Jeg går i seng med alle mine venner.
Hvor er Celine?
Hvad? Hun er død. Vi læser hendes testamente.
Ja, ja, selvfølgelig.
Hvis jeg nogen sinde hører, at du har lagt hånd på min mors krop -
- levende eller død, så sværger jeg, at jeg skærer din hals over!
Jeg troede, at jeg skulle forestille at være en skide bøsserøv.
- Det er du, men du er biseksuel. - Lad os skifte emne.
Jeg rejser.
Det billede, "Dreng med Æble", er uvurderligt. Forstår du?
Tillykke, Monsieur Gustave!
De kommer til at kæmpe med mig som bare pokker.
- Er det meget smukt? - Uden sammenligning.
"Selv den mest begavede skjalds rim kan kun beskrive -
" - hendes fravær og alt, hun ikke er.
- "Hans tunge..." - Må jeg se det?
Jeg kan ikke se nogen grund til andet.
Dette er van Hoytls udsøgte skildring -
- af en smuk dreng på kanten til manddom.
Blond, glat. Hud så hvid som mælk.
Af upåklagelig herkomst.
En af de sidste på private hænder, og utvivlsomt den bedste.
Det er et mesterværk.
Resten af det lort er værdiløst skrammel.
Hvad ville du fortælle mig, før?
Jeg tror ikke, jeg kan sige det lige nu..
Skriv til mig i morgen. Lutzbahn Station!
Jeg vil aldrig skille sig af med det.
Det mindede hende om mig. Det vil minde mig om hende. Altid.
Jeg vil dø med dette billede over min seng.
Ser du ligheden?
Ja.
Faktisk burde vi sælge det.
Hellere før end senere, i tilfælde af, at de forsøger at stjæle det tilbage.
Plus noget ved disse vanvittige infanterister på toget...
Dette kunne være en vanskelig krig og en lang tør tid i hotelbranchen.
De kunne såmænd indtage os i morgen.
Lad os lave en højtidelig blod-pagt.
Vi kontakter det sorte marked og omsætter "Dreng med Æble" -
- ved ugens udgang.
Derefter forlader vi landet og gemmer os, måske ved den maltesiske Riviera -
- indtil urolighederne drive over og vi genoptager vores stillinger.
I bytte for din hjælp, din loyalitet -
- og dine tjenester som min personlige kammertjener -
- lover jeg dig 1,5% af netto salgspris.
- 1,5? - Plus kost og logi.
- Kan vi sige 10? - 10? Laver du sjov?
Det er mere end jeg ville betale en egentlig forhandler -
- og du ville ikke kunne skelne clairobscur fra kyllingeindmad.
Nej, 1.5 er korrekt. Men Jeg vil fortælle dig en ting.
Hvis jeg dør først, og det gør jeg, så er du min eneste arving.
Der er ikke meget i kassen udover et sæt elfenbenshårbørster -
- og mit bibliotek af romantisk poesi -
- men når den tid kommer, vil det være dit.
Sammen med, hvad vi ikke har brugt på ludere og whisky.
Dette er vores hellige bånd.
Jeg skriver det ned med det samme.
Jeg, Monsieur Gustave H, er af relativt sundt sind og krop -
- på denne dag, den 19. oktober i Herrens år 1932...
Han fortalte mig aldrig, hvor han kom fra.
Jeg har aldrig spurgt, hvem hans familie havde været
Undskyld mig.
Politiet er her. De spurgte efter dig.
Fortæl dem, jeg er på vej.
Okay.
Er du nogensinde blevet afhørt af myndighederne?
Jeg ved én lejlighed blev arresteret og tortureret af oprørsmilitsen -
- efter Ørkenopstanden.
- Du kender rutinen, så. Tie. - Selvfølgelig.
Du har aldrig hørt ordet "van Hoytl" i dit liv. Okay, lad os gå.
Hvordan kan vi hjælpe jer, mine herrer?
Inspektør Henckels.
"På ordre fra kommissæren for politiet, i Zubrowka provinsen -
" anholder jeg Dem hermed for mordet -
"- på Madame Celine Villeneuve Desgoffe und Taxis"
Jeg vidste, der var noget muggent. Vi fik aldrig dødsårsagen.
Hun er blevet myrdet, og I tror, at jeg gjorde det.
Stop!
Hvad skete der?
Hvad der skete, min kære Zero, er at jeg gennembankede -
- en klynkende lille gnom kaldet Pinky Bandinski -
- der havde sat spørgsmålstegn ved min virilitet -
- for, hvis der er én ting, vi har lært af billige romaner -
- så er det, at når du finder dig selv på et sted som dette -
- må du aldrig være en lille morsdreng.
Du må vise dig som en mand fra dag ét.
Du må vinde deres respekt.
Du burde se hans grimme morgenfjæs i dag.
Han er faktisk blevet en kær ven.
Du vil møde ham, håber jeg.
Du har talt med Kovacs?
Jeg så ham sidste nat i hemmelighed.
Han fik mig til at sværge ikke at sige det til nogen.
- Du formodes at gøre det samme. - Jeg vil gøre det senere.
- Han tror, du er uskyldig. - Selvfølgelig gør han det.
Hvad er anklagen?
Sent om aftenen, den 19. oktober -
- gjorde et individ, velkendt til huset og personalet, en Monsieur Gustave H -
- sin ankomst til Desgoffe und Taxis bopæl i Lutz -
- gennem tjenestefolkenes indgang -
- uden at annoncere sin tilstedeværelse -
- og gjorde derefter gennem tjenestefolkenes passager -
- sin entre i Madams Ds private gemakker.
Der er ingen beviser som indikerer om dette besøg -
- var forud arrangeret med hende eller ej.
Næste morgen blev Madame D fundet død af stryknin forgiftning.
Monsieur Gustave blev ikke observeret i lokalerne igen -
- før selvfølgelig, 24 timer senere.
Identiteten på hans anklagere er klargjort i dette notat.
De omfatter stort set alle medlemmer af den udvidede familie -
- men nøglevidnet, der angiveligt så de påståede begivenheder -
- synes at være forsvundet.
Hans opholdssted er i øjeblikket ukendt -
- men han bliver søgt og forfulgt af de relevante myndigheder.
Hvem er han?
- Serge? - Jeg er bange for det.
Den lille pik.
Nej, tror jeg ikke det. De lokkede ham til det.
Jeg er blevet smidt i en ormegård.
Har du et alibi?
Selvfølgelig, men hun er gift med hertugen af Westfalen.
Jeg kan ikke blande hendes navn ind i dette sammensurium.
- Dit liv kan være på spil. - Jeg ved det, men tæven er væk.
Allerede ombord på "Dronning Nasstasja" og halvvejs i hollandsk Tanganyika.
Giv ikke op.
Detaljerne i sammensværgelsen -
- er nu et spørgsmål om offentlig registrering -
- som dengang var uden for vores rækkevidde.
Jeg leder efter Serge X -
- en ung mand i min arbejdsgivers tjeneste -
- familien Desgoffe und Taxis af Schloss Lutz.
- Ja, sir? - Du er hans søster?
- Ja, sir. - Har du set ham for nylig?
- Nej, sir. - Nej, sir?
Nej, sir.
Jeg må finde ham omgående, for hans sikkerheds skyld -
- og alle andres.
Hvis han dukker op...
- Ja, sir? - Sig til ham, at Jopling siger:
"Kom hjem".
En ting var sikkert...
Desgoffe und Taxis var en meget magtfuld familie -
- og tiden var ikke på vor side.
Et brev fra Monsieur Gustave. Zero.
- Du ønsker... - Læs det.
"Mine kære og betroede kolleger..."
Jeg savner jer dybt, mens jeg skriver fra rammerne -
- af min beklagelige og absurde indespærring.
Indtil jeg igen er blandt jer, som en fri mand -
- forbliver the Grand Budapest i jeres hænder.
Det samme gør dets rygte.
Hold det pletfri og forherlig det.
Tag jer ekstra godt af hver lille del af det -
- som vogtede jeg over jer som en høg -
- med en hestepisk i kløerne. For det gør jeg.
Skulle jeg opdage nogen slendrian under mit fravær -
- lover jeg, at hurtig og nådesløs retfærdighed vil ramme jer.
Et stort og ædelt hus er blevet placeret under jeres beskyttelse.
Fortæl Zero, hvis I opdager nogle underlige ting.
" Jeres hengivne Monsieur Gustave"
Der er også et digt, men vi må hellere starte på suppen -
- da der er 46 strofer.
"En fugtig, sort aske dæmper snavset fra en mørk rotterede -
" - og blander sig med den tykke duft af træs råddenskab -
"- mens lærken sang om en rendestensunge..."
Jeg har aldrig stolet på den butler.
- Han er for ærlig. - For ærlig, siger du.
Men find ham og helst hurtigt.
Må jeg tilbyde nogen af jer indsatte en tallerken grød?
Nej? Nogen?
Du med det meget store ar på dit ansigt?
Prøv det. Det er faktisk varmt og nærende her til morgen.
Der er behov for et strejf af salt.
God dag.
Grød, de herrer?
Gør som I vil.
Så står vi op.
Godmorgen, Pinky.
- Mendls igen? - Netop.
Hvem har strubesnitteren?
- Ikke af denne verden. - Mendl er bedst.
- Nå, tilbage til arbejdet. - Monsieur Gustave?
Ja?
Mig og drengene har talt om det.
Vi tror du er en virkelig straight fyr.
Det er jeg aldrig blevet beskyldt for før -
- men jeg værdsætter det.
Du er en af os nu.
Hvilken smuk ting at sige.
Tak, kære Pinky. Tak, Günther.
Tak, Wolf.
Noget andet?
Fortæl ham det, Ludwig.
Checkpoint 19 er ikke ingen bare en hønsegård.
Der er brede jernstænger på hver dør, udluftning og vindue.
Der er 72 vagter på gulvet og 16 mere i tårnene.
Der er en 325 fod dyb voldgrav fyldt med krokodiller.
Men som alle de bedste, har den udviklet et blødt punkt -
- som i dette tilfælde har taget form af -
- et kloaksystem.
Det stammer fra den oprindelige stenbefæstning -
- helt tilbage i middelalderen.
Nu er det ikke en spadseretur ned gennem en allé -
- med en fin dame og en hvid puddel -
- men det er, hvad man ville kalde "sårbarhed" -
- og det er vores brød og smør.
Kik engang.
Hvem tegnede det?
Hvordan mener du "Hvem, der tegnede den"? Jeg gjorde.
Meget smukt. Du har en flot linje, Ludwig.
Der er store løfter om kunstneriske talenter.
Men hvordan har du tænkt dig at trænge ned til dette laveste rudiment?
Der er 25 tommer armeret granitmurværk, ikke?
At grave med strubesnitteren -
- ville tage tre til seks måneders intensiv indsats -
- og i dette tidsrum vil de fleste af vore medlemmer -
- være blevet henrettet.
Du ramte hovedet på sømmet, mr. Gustave.
Vi har falske papirer, brugt tøj -
- en rebstige lavet af pinde og køje-sengetøj -
- men vi har brug for graveværktøjer -
- som har vist sig svært at finde i dette galehus.
På dette tidspunkt i historien -
- blev den gamle mand tavs og skubbede sin lammeryg væk.
Hans øjne blev kulsorte.
Jeg kunne se, at han var plaget.
- Er du syg, Mr. Moustafa? - Spurgte jeg langt om længe.
- Slet ikke. - Sagde han.
Jeg ved bare ikke, hvordan jeg kommer videre.
Han græd.
Ser du, jeg taler aldrig om Agatha -
- fordi, selv ved tanken om hendes navn -
- kan jeg ikke styre mine følelser.
Men der er vist ingen vej udenom.
Ser du, hun reddede os.
På vores tredje formelle stævnemøde -
- havde jeg bedt om hendes hånd. Og hun havde sagt ja.
- Vil du gifte dig med mig? - Ja.
Vi havde ikke 50 Klubecks tilsammen.
Ingen vidste det, selvfølgelig, men hvem ville tage sig af det?
Vi var helt i vor egen verden.
Og vi var dybt forelskede.
- Her. - Tak.
- Det er en bog. - Det kan jeg se.
Romantisk Poesi, bind 1.
Monsieur Gustave anbefalet den. Jeg har selv et eksemplar.
- Jeg ødelagde overraskelse, formoder jeg. - Jeg vil åbne den alligevel.
Læs inskriptionen.
Monsieur Gustave insisterede -
På et øjeblikkeligt og grundigt krydsforhør...
Hun er charmerende. Hun er så charmerende.
Hvor han præsenterede Agatha for et porcelæn vedhæng -
- og fem dusin individuelt indpakkede hvide tulipaner -
- i en kasse på størrelse med et barns kiste.
- Det er ikke rigtigt. - Hvabehar?
Hvorfor er han muggen?
Hun er min kæreste. Du kan ikke bare købe hendes ting.
Jeg vil kun interviewe denne vision af skønhed på dine vegne.
Aldrig være jaloux, Zero, ikke selv for et øjeblik.
Flirter han med dig?
- Ja. - Jeg godkender denne forening.
Agatha, min skønhed, vend tilbage til din elskede.
Snart erfarede vi...
I har min velsignelse.
Ikke alene var Agatha uhyre dygtig -
- med en paletkniv og smørcreme...
- Mendl. - Af sted.
Hun var også meget modig
Jeg tror, hun blev født på
Der mangler noget.
Et afgørende dokument, enten fejlplaceret eller snarere ødelagt.
Jeg ved ikke, hvad det indeholder, Jeg ved ikke, hvad det repræsenterer -
- jeg ved ikke, hvad det er -
- men der er spor og skygger af det overalt.
Nu ønsker jeg ikke at skræmme dig -
- og jeg forventer ikke at se nogen væsentlig ændring -
- i Dommerens endelige beslutning vis-a-vis din arv -
- men, især i betragtning af de omstændighederne ved dødens indtræffen -
- samt det forsvundne nøglevidne, Serge X,
Jeg foreslår, at vi straks bringer denne sag -
- til den kommunale inspektørs opmærksomhed -
- så der ikke vil være spørgsmål -
- om uregelmæssigheder på noget tidspunkt i fremtiden.
- Aftale? - Ikke aftale?
- Ikke aftale.
- Kan jeg stille dig et spørgsmål, Vilmos? - Ja, Dmitri?
- Hvem arbejder du for? - Undskyld?
Hvem arbejder du for? Du formodes at være vores advokat.
Jeg er boets eksekutor.
I denne særlige situation, repræsenterer jeg den afdøde.
Ja?
Ja. En hensættelse til mine honorarer blev medtaget i...
Pak det nu bare sammen uden at lave ballade, aftale?
Jeg er advokat. Jeg er forpligtiget til at følge loven.
Ikke aftale.
Det stinker, søstre.
Smed han lige min kat ud af vinduet?
Det tror jeg ikke.
- Nej vel? - Jopling?
Okay.
Der er noget, jeg ikke har fortalt dig, Agatha.
- Okay. - Vi stjal et maleri.
Det er meget værdifuldt, måske fem millioner Klubecks, faktisk.
Jeg ved ikke, om nogen er endnu har bemærket, at det er væk.
Men hvis noget skulle ske for mig...
I stjal kunst?
Et billede.Men vi har brug for en plan, der sikrer din overlevelse.
Skjul dette. Det er i kode, og kræver nok en lup at læse.
Men det fortæller dig præcis, hvor og hvordan man finder "Dreng med Æble".
Tag ikke mindre end halvdelen af den noterede pris. Også...
- Zero, jeg er bager. - Du er konditor.
Jeg ikke en hæler.
Jeg ikke handler med tyvekoster.
Jeg sagde det forkert. Hun testamenterede det til ham.
Læg dig til at sove.
Ja, Herr Mendl.
- Skjul dette. - Nej.
Okay, men tag det alligevel.
Den næste morgen, fik Herr Becker fik en ejendommelig -
- sidste øjebliks besked fra stedfortræder Kovacs´ kontor -
- som udsatte deres planlagte møde i al evighed.
3 DAGE SENERE
Lad os flygte.
- Hvordan kom du derude? - Hold kæft.
Disse fyre forsøger at flygte.
Hvad er der galt med dig, din satans stikker.
Vagt! Vagt!
Det er dig. Tak. Tak, du søde, venlige mand.
Okay.
Jeg formoder, man ville kalde det uafgjort.
Godaften.
Lad mig præsentere jer. Pinky, Wolf, Ludwig, dette er den guddommelige Zero.
Günther blev dræbt i katakomberne.
Vi ved ikke, om vi ses en igen, men hvis vi en dag...
Stille.
Ingen tid til at sludre.
Pas på dig selv, mr. Gustave.
Held og lykke, knægt.
- Hvilken vej til gemmestedet? - Jeg kunne ikke finde et.
Intet sikkert gemmested? Virkelig? Vi er helt alene herude?
Det er jeg bange for. Jeg spurgte rundt, men...
Jeg forstår. For risikabelt. Vi må bare improvisere.
Lad os tage forklædningerne på.
- Vi har dem på. - Nej, vi har ikke.
Vi sagde falske whiskers og falske næser og så videre.
- Du har ikke nogen med? - Jeg troede, I selv lod det gro.
Og det ville jo ikke se ægte ud, vel?
Når det gøres ordentligt er de ganske overbevisende.
Men jeg forstår dit synspunkt.
Giv mig et par sprøjt af L'Air de Panache, så er du sød.
- Kan jeg ikke engang få et sprøjt? - Jeg glemte L'Air de Panache.
Helt ærligt, du har glemt L'Air de Panache?
Jeg fatter det ikke. Hvordan kunne du?
Jeg har været i fængsel, Zero! Ved du, hvor ydmygende det er?
Jeg lugter.
Det er bare fantastisk, er det ikke?
Men det er vel almindeligt i... Hvor kommer du fra igen?
- Aq Salim al-Jabat. - Netop.
Jeg formoder, det er forventet i Aq Salim al-Jabat -
- hvor ens værdsatte besiddelser -
- er en stak beskidte tæpper og en sultende ged -
- og man sover bag en teltklap og overlever på vilde dadler og biller.
Men det er ikke, sådan jeg trænede dig.
Hvad i alverden fik dig til at forlade det -
- hjemland, hvor du naturligvis hører hjemme -
- og rejser ubeskrivelige afstande for at blive en fattig immigrant -
- i et raffineret, højt kultiveret samfund -
- som helt ærligt kunne klare sig uden dig?
Krigen.
Gentag det lige.
Min far blev myrdet -
- og resten af min familie blev henrettet ved skydning.
Vor landsby blev brændt ned til grunden -
- og dem, der formåede at overleve blev tvunget til at flygte.
Jeg rejste på grund af krigen.
Så du er faktisk snarere en flygtning?
Bestemt.
Jeg formoder, jeg hellere må tage alt det tilbage, jeg lige har sagt.
Sikke en idiot jeg er. Ynkeligt fjols.
Et forbandet, egoistisk svin.
Det er respektløst, og det er under standard for Grand Budapest.
Jeg undskylder på vegne af hotellet.
Det er ikke din skyld. Du var bare ked af jeg glemte parfumen.
Undskyld ikke for mig. Jeg skylder dig mit liv.
Du er min kære ven og protegé, og jeg er meget stolt af dig.
Det skal du vide.
Jeg er så ked af det, Zero.
Vi er brødre.
Hvordan har vor kære Agatha det?
"'Ved det første morgenlys så jeg hendes ansigt på heden -
"- og derfor vendte jeg dag-for-dag fortryllet tilbage -
"skønt vineddiken aldrig gjorde mit hjerte..."
Smukt. Jeg stopper dig, da alarmen lyder -
- men husk, hvor vi slap for jeg insisterer på, at du afslutter senere.
Jeg vil have vejspærringer ved hvert knudepunkt i 50 km radius.
Jeg vil have blokeringer ved hver jernbanestation indenfor 100 kilometer.
Jeg vil have 50 mænd og 10 blodhunde klar om fem minutter.
Vi kommer til at visitere hvert kringle- og vaffeludsalg, Biergarten -
- og især alle store hoteller fra Augenzburg til Zilchbrock.
Disse mænd er farlige, professionelle kriminelle.
Mindst tre af dem er i hvert fald.
Hvem er du?
Hvad laver du her? Civile er ikke tilladte i området.
- Det er en militær undersøgelse. - Det er mr. Jopling, sir.
Hans arbejdsgivers mor var et af ofrene...
Hold mund.
Du arbejder for familien Desgoffe und Taxis?
Kender du til mordet på betjent Vilmos Kovacs 23. oktober?
Jeg kender til hans forsvinden.
Hans lig blev fundet stoppet ned i en sarkofag bag et opbevaringsrum -
- på Kunstmuseet sent i aftes.
Han manglede fire fingre.
- Hvad ved du om det? - Ikke noget.
Før mr. Jopling væk fra området.
Mendls.
Operatør, giv mig Excelsior Palace i Baden-Jurgen -
- og træk anklagerne tilbage, tak.
Vi har ikke noget valg. Der er ingen andre steder at gå hen.
Jeg venter. Tak.
Det er vores eneste håb. Ellers ville jeg ikke nævne dets eksistens for dig.
Det siger sig selv, aldrig sige et ord om dette til nogen.
- Sværger du? - Selvfølgelig. Hvad er det?
Det kan jeg ikke sige.
Hvordan får man sæder på forreste række -
- ved en premiere i Operaen i Toscana med én dags varsel?
Hvordan kan man arrangere en fernisering -
- af en gobelinsamling på Royal Saxon Gallery?
Hvordan kan sikre man sig et hjørnebord -
- på Chez Dominique på en torsdag?
Ivan, skat, det er Gustave. Hej.
Det var jeg indtil for omkring fem minutter siden.
Vi har besluttet os for at forsvinde i en fart, hvis du forstår.
Igennem en kloak. Præcis.
Hør, Ivan, jeg er ked af at afbryde dig, men vi er i lidt af et dilemma.
Dette er en officiel anmodning.
Jeg ringer formelt om en særlig tjeneste...
Jeg ringer tilbage, Gustave.
Okay. Jeg venter.
Undskyld mig. Foretrækker I at gå?
Vi er lige her. Det er ganske simpelt.
Lige ned af vejen, derefter til venstre.
Jojo, følg herren ud.
Giv mig Monsieur Georges på Château Luxe, tak.
Tag over.
Hallo, Ivan?
Forstået.
Giv mig Monsieur Dino på Palazzo Principessa, tak.
Højere, for pokker, højere!
Tag over.
- Monsieur Georges. - Højere.
Jeg forstår. Straks.
Giv mig Monsieur Robin på l' Hotel Cote du Cap, tak.
...og to og tre.
Monsieur Robin. Der er et opkald fra Monsieur Dino.
Tag over.
- En, to, tre. - Ja, Dino.
Ja, Dino. Okay, Dino.
Giv mig Monsieur Martin på Ritz Imperial, tak.
For meget salt.
Ikke nok peber.
Tag over.
- Robin? - Martin.
For meget salt.
Det har jeg hørt.
Måske. Lad mig foretage et par opkald.
Serge X er forsvundet. Betjent Kovacs, mangler også.
Madame D, død. "Dreng med Æble", stjålet af os.
Dmitri og Jopling, hensynsløse, koldblodige vilde.
Gustave H, på fri fod. Hvad ellers?
- Zero forvirret. - Zero, bestemt forvirret.
Plottet "bliver tykkere", som man siger.
Hvorfor, forresten? Er det en suppemetafor?
Det ved jeg ikke.
Hop ind
Vi har fundet butleren.
Han gemmer sig i bakkerne nær Gabelmeister's Peak.
Vores kontaktperson overbeviste ham om at møde dig ved middag i morgen -
- ved observatoriet på toppen.
Fortæl det ikke til nogen. Han vil forklare det hele.
Jeres tog afgår om fire og et halvt minut.
Her er jeres billetter.
- Tredje klasse? - Det var overbooket -
- men konduktøren har været tjener på det gamle Versailles.
Han trak i nogle snore.
I får brug for disse til spisevognen.
En sidste ting.
L'Air de Panache.
De havde kun en halvflaske.
Vi bør give ham noget som en symbolsk gestus.
- Hvor mange penge har du? - 42 Klubecks og 3 frimærker.
Giv mig 25.
- Gud velsigne dig. - Det var så lidt.
- Det må jeg give ham. - Jesus Kristus
Det havde jeg ikke set komme. Nå, hvad vil du nu?
Tale med søsteren med klumpfoden igen, og denne gang være overbevisende.
For pokker.
Fandens!
Hvad er meningen med det her?
"Dreng med Æble?" Jeg troede, du havde gemt det.
- Hvorfor bemærker du det først nu? - Jeg antog det gik til skattetaksatoren.
Tager I pis på mig?
Jeg tror, det blev fjernet af Monsieur Gustave.
Jeg er ikke vred på Serge.
Man kan ikke bebrejde nogen, for deres grundlæggende mangel på moral.
Han er en bange, lille, ynkelig kujon.
- Det er ikke hans skyld, er det? - Jeg ved det ikke. Det kommer an på.
Det kan man sige om det meste.
"Det afhænger af." Selvfølgelig afhænger det.
Selvfølgelig afhænger det.
Ja, du har ret. Selvfølgelig afhænger det.
Det betyder ikke, jeg ikke vil bekæmpe den lille sumprotte.
Må jeg forestå den i øvrigt? Ceremonien?
Med fornøjelse.
Jeg må sige, jeg finder den pige fuldstændigt dejlig.
Flad som en strygebrædt, enormt modermærke -
- formet som Mexico over halvdelen af hendes ansigt -
- sveder i timevis i det kvælende køkken -
- mens Mendl, geni, som han er -
- våger over hende som en brølende gorilla.
Men uden tvivl, uden fejl -
- altid og ufravigeligt, er hun overordentlig dejlig.
- Hvorfor? - På grund af sin renhed.
Hun beundrer dig meget, Monsieur Gustave.
- Gør hun? - Meget.
Det er et godt tegn, at du ved det. Det betyder, at hun "forstår det."
Det er vigtigt.
Du må ikke flirte med hende.
Et telegram blev leveret og underskrevet af pigen klokken 4:00.
Kuverten blev fundet nær liget, men indholdet mangler.
Men telegrafkontoret har altid en kopi af båndet i 24 timer.
Jeg kopierede det. Det lyder som følger:
"Pak dine ting stop.
"Være klar til at tage afsted med kort varsel stop.
"Skjulestedet i nærheden af Gabelmeister's Peak stop.
"Ødelæg denne besked al min kærlighed helt stop. "
Hvor er kurven?
Hvor skal De hen?
Skiløb? Køre slæde? Bjergbestigning?
Tre Klubecks.
pr. telegram, skrev jeg til Agatha -
- med instruktioner om at rykke til vort forudbestemte skjulested -
- en sigøjnervogn på den ydre Nebelsbad Road -
- mens Monsieur Gustave og jeg fortsatte mod øst -
- ind i Zubrowki Alperne -
- mod vores højtliggende mødested med butler Serge X.
Som en forholdsregel, stod vi af -
- i fragtgården lige uden for stationen.
L'Air de Panache.
Det er en pokkers udsigt. Det må jeg medgive.
Jeg er enig.
"'Man bemærker ofte at ikke to, faldende snefnug er ens -
"- i deres rene og perfekte form..." - Der kommer nogen.
Er De Monsieur Gustave af Grand Budapest Hotel i Nebelsbad?
Stå på næste svævebane.
Er De Monsieur Gustave af Grand Budapest Hotel i Nebelsbad?
Byt med mig.
Er De Monsieur Gustave af Grand Budapest Hotel i Nebelsbad?
Tag disse på og syng.
- Er De Monsieur Gustave af... - Ja, for fanden.
Tilstå.
Jeg er uskyldig.
Nej, nej.
Tilgiv mig, Monsieur Gustave. Jeg ville aldrig forråde dig.
De truede mig på livet, og nu har de myrdet min familie.
Nej. Hvem har de myrdet denne gang?
- Min kære søster. - Pigen med klumpfoden?
- Ja. - De sataner!
Jeg forsøgte at advare dig i starten.
Jeg ved det, skat. lad os lægge det bag os.
Jeg hader at bringe dig i denne situation, men jeg må bede dig rense mit navn.
- Jeg forstår du er sørgende... - Der er mere.
- Til historien. - Jeg forstår. Fortæl.
Jeg var det officielle vidne i Madame D's nærvær -
- ved skabelsen af et andet testamente -
- som kun skal træde i kraft i tilfælde af hendes død ved mord.
- Et andet testamente? - Nemlig.
- I tilfælde af at hun blev myrdet? - Nemlig.
Men de ødelagde det.
- Kære. - Men...
Jeg lavede en kopi.
En anden kopi af det andet testamente?
Nemlig.
Hvad står der? Hvor er det? Hvad handler det om, for helvede?
Hold os ikke i spænding. Dette har været et komplet mareridt.
Bare fortæl os, hvad fanden der sker her!
Serge? Serge? Serge!
For pokker. De har kvalt den stakkel.
Kom! Af sted!
- Hvad skal vi gøre, hvis vi fanger ham? - Jeg ved det ikke.
Han er en morderisk psykopat. Lad os stoppe.
Det kan jeg ikke. Jeg kan knapt nok styre.
Dit syge, patetiske kryb. Jeg hader dig.
"'Hvis dette er enden, så farvel! Råbte den sårede sækkepiber.
"Mens muskedonnere bragede og klansmændene råbte:Hurra!
"Og barrikaderne faldt.
"'Jeg tror, dette er mit sidste åndedrag, sagde han...
For pokker! Du fik ham!
Godt klaret, Zero!
Gustave H! Du er på flugt fra loven.!
Overgiv dig og jeg vil personligt sørge for -
- din retfærdige behandling.
Forsøg ikke at flygte!
- Hvad syntes du? - Jeg ved det ikke.
Jeg vil hellere springe end gå tilbage til fængsel.
Jeg syntes, at vi skal stjæle hans motorcykel, og hente Agatha -
- skaffe "Dreng med Æble" tilbage og tage til den maltesiske Riviera.
Fint! Du er så speciel, Zero. Tak.
Et øjebliks stilhed til minde om en hengiven tjener -
- voldeligt dræbt under udførelsen af sit hverv.
Farvel, Serge.
Okay, lad os tage afsted.
Krigen begyndte ved midnat.
Pffeifelstad faldt ved frokost under kraftig beskydning -
- og 10 bataljoner gik tværs den lange vestlige grænse.
Kommandoen avancerede til Nebelsbad.
Komplimenter fra Herr Mendl, til den ledende stab.
General Stieglitz anmoder om en stue med haveudsigt og en ekstra drømmeseng.
Lad os anbringe ham i Duke Leopold Suiten.
Sekretær Woroniecki's kontor telegraferede.
Han tjekker ind en dag tidligere. Værelserne 401-2-3.
Fortæl Taktisk Logistik at vi flytter dem -
- til et standard dobbeltværelse på tredje sal.
De har brug for mere plads end det.
Begyndelsen til enden af enden på begyndelsen er begyndt.
En trist finale spilles på et ødelagt pianette -
- i udkanten af en glemt spøgelsesby.
Jeg vil helst ikke bevidne en sådan blasfemi.
Heller ikke jeg.
The Grand Budapest er blevet troppernes kaserne.
Jeg skal aldrig krydse dets tærskel igen i min levetid.
- Heller ikke jeg. - Aldrig igen skal jeg...
Faktisk tror jeg, vi skal derind lige nu, trods alt.
Dmitri.
Agatha.
God aften, mr. Desgoffe und Taxis. Jeg er Monsieur Chuck.
Vi har reserveret til Dem og Deres søstre i kong Ferdinand Suiten.
Godaften. General von Shrecker spurgte mig...
- Hvem er det? - Undskyld?
Jeg tror, at pigen har mit billede. Undskyld mig.
- Sjette. - Vent.
Sjette.
Med komplimenter fra Herr Mendl.
Undskyld mig.
Har du set en pige med en pakke under armen -
- indenfor det sidste halvanden minut?
Ja. Hun gik ind i elevatoren med mr. Desgoffe und Taxis.
Tak.
Undskyld. Hvem er du?
- Otto, sir, den nye piccolo. - Du ikke er blevet ordentligt uddannet.
En piccolo giver aldrig oplysninger af denne art.
Du er en stenmur. Forstået?
Smukt billede.
Sjette etage.
Hvor er "Dreng med Æble"?
Det kommer ikke dig ved!
Jeg har tænkt mig at skyde din pariserrøv en gang for alle.
Smid dit våben!
- Indstil skydningen! Indstil skydningen! - Rolig!
Stop det!
Hvem skyder hvem?
Det er Gustave H! Den flygtede morder og kunsttyv.
Jeg har ham!
Det er Dmitri Desgoffe und Taxis!
Han er ansvarlig for drabet på betjent Kovacs,
Serge X og hans klumpfodede søster, plus hans egen mor!
Ingen rør sig. Alle er anholdt.
Hvem er udenfor vinduet?
Agatha!
310 B.
Hold fast! Jeg kommer!
Der er noget på bagsiden af...
Agatha!
- Er du okay? - Det tror jeg.
Der er noget på bagsiden af billedet.
FORTROLIGT
Åbnes efter min død, såfremt jeg er blevet myrdet.
Hun efterlod alt til Monsieur Gustave, selvfølgelig.
Palæet, der er kendt som Schloss Lutz -
- fabrikker, der producerede våben, medicin og tekstiler -
- et vigtigt avissyndikat -
- og måske har I allerede udledt:
Dette etablissement the Grand Budapest Hotel.
Han udnævnte mig til sin efterfølger -
- og som krigen fortsatte, tjente jeg mit nye land -
- fra den smalle reception, som stadig findes mod væggen i det næste rum.
Han var den samme som sine disciple -
- usikker, forfængelig, overfladisk, blond, trængende.
I sidste ende blev han endda rig.
Det lykkedes ham dog ikke at blive gammel.
"Kære venner, vi er samlet..."
Ej heller gjorde min kære Agatha.
Hun og vor spæde søn blev dræbt to år senere -
- af den Preussiske influenza. En absurd lille sygdom.
I dag behandler vi det på en enkelt uge, men dengang døde mange millioner.
På den 21. dag af besættelsen -
- den morgen, hvor den uafhængige stat Zubrowka -
- officielt ophørte med at eksistere, rejste vi med Monsieur Gustave til Lutz.
Som svar på dit tidligere spørgsmål, forresten -
- selvfølgelig.
Zero spurgte mig om min ydmyge begyndelse i hotelbranchen.
Jeg blev måske for en tid, betragtet som den bedste piccolo -
- vi nogensinde havde på Grand Budapest.
Det tror jeg, at jeg kan sige.
Denne ene har faktisk overgået mig.
Selvom jeg må sige, han havde en enestående lærer.
Sandt.
"Hvorfra kom disse to skinnende himmellegemebrødre -
"- for et øjeblik forenet -
"- da de krydsede stratosfæren i vort stjernevindue?
"En fra øst og en fra vest.
Meget smukt.
Lad være med at flirte med hende.
Hvorfor stopper vi på en bygmark igen?
Jeg finder disse sorte uniformer meget kedelige.
Hej, gutter. Vi talte lige om jer.
- Dokumenter, tak. - Med glæde, som altid.
I er den første af de officielle dødspatruljer -
- som vi er blevet formelt introduceret for.
Hvordan har du det?
Plus byttepenge,har jeg ret?
Det er et indvandrervisum med fase tre arbejderstatus, skat.
Læs dette.
- Kom udenfor. - Bliv der.
Jeg giver dig mit ord, Hvis du rører denne mand -
- vil jeg sørge for du bliver smidt ud -
- lagt i gabestok og hængt ved solnedgang.
Der er stadig svage glimt af civilisation -
- tilbage i dette barbariske slagtehus, engang kendt som menneskeheden.
I beskidte, fandens, fascistiske røvhuller!
Han var en af dem.
Hvad mere er der at sige?
Hvad skete der til sidst?
Til sidst skød de ham.
Så det hele gik til mig.
Efter middagen gik vi ud for at hente nøglerne til vore værelser
- men Monsieur Jean havde forladt sin post.
Jeg tænker, han havde glemt alt om os.
I de seneste år, selvfølgelig -
- var sådanne bygninger og beholdninger som Grand Budapest -
- med meget få undtagelser blevet allemandseje.
Mens de præcise betingelser af hans forhandlinger -
- med den nye regering aldrig var blevet annonceret -
- var resultatet en åben hemmelighed.
Zero Moustafa havde byttet en stor og vigtig formue -
- for et kostbart, urentabelt, dødsdømt hotel.
Hvorfor?
Var det blot sentimentalt?
Det var helt klart for mig og lidt ude af karakter -
- men jeg følte, jeg måtte vide det -
- for mit helbreds skyld, formoder jeg.
Tilgiv mig for at spørge. Jeg håber ikke, jeg har gjort dig sur.
Nej, selvfølgelig ikke.
Er det din sidste forbindelse til den forsvundne verden -
- hans verden, om man vil?
Hans verden?
Nej, det tror jeg ikke.
Ser du, vi delte et kald.
Det ville ikke have været nødvendigt.
Nej, hotellet holder jeg for Agatha.
Vi var lykkelige her.
For en stund.
For at være ærlig, tror jeg hans verden var forsvundet -
- længe før han kom ind i den.
Men, jeg må sige -
- at han opretholdt illusionen med en fantastisk ynde.
- Skal du med op? - Nej, jeg vil sidde for en stund.
Godnat.
Ugen efter,
Sejlede jeg efter en kur i Sydamerika
og begyndte en lang, forunderlig udlandsrejse.
Jeg vendte ikke tilbage til Europa i mange år.
Det var en fortryllende gammel ruin.
Danske tekster af - RELEASED -
Find os på www.HoundDawgs.org