Книга життя
МУЗЕЙ
Остання екскурсія на сьогодні.
Цікаво, чому на них ніхто не ходить.
ГІД-ЕКСКУРСОВОД
В яблучко.
Привіт, старезний діду!
Музей? Знову?
Я все ненавиджу.
- От лихо. - Нічого, Томасе.
Їх поведу я.
Точно?
Здається, ці діти з "важких".
Не хвилюйся. Я з ними впораюся.
А ти йди на обідню перерву.
Дякую.
За мною, діти.
Е, пані! Двері музею он там.
Так, але ви не такі, як інші діти.
Ні, ні, ні.
Вам треба побачити щось особливе.
Через ті двері.
У вас галюцинації, пані.
Невже?
Може, це ви чогось недобачаєте?
Ух ти.
Ходімо.
Сьогодні 2-е листопада.
Хтось із вас знає, чому це важлива дата?
Вівторок тако!
Ні.
День "Об'їдання солодощами після Хеловіну"?
- Ні. Сьогодні День мертвих. - Стривайте.
Це національний день зомбі чи як?
Сюди не можна!
Через вас у нас обох будуть проблеми. Древні правила
музейної адміністрації.
Але я, мабуть, міг би подивитися на це крізь пальці, моя
люба.
Дивіться, діти, на величну красу
Мексики!
Ух ти!
Чудасія.
Стільки черепів!
Тут хоча б не нудно.
Ух ти!
Що це за книга?
Це Книга життя.
Увесь світ складається з історій,
і всі ті історії - тут.
У цій книзі багато істин.
Деякі з них - дійсно правда.
"Битва Сінко де Майо"?
Майо, як майонез! Люблю майонез.
А деякі - не зовсім.
Чупакабра, легендарний вбивця кіз?
Мені такий треба.
Хоча ви можете сумніватися в деяких із цих історій,
одне ми знаємо точно.
Мексика - центр всесвіту.
І колись давно в центрі Мексики
було собі цікаве містечко Сан-Анхель.
Пончики! Пончики!
Глазуровані пончики!
Звісно, оскільки Сан-Анхель був центром всесвіту,
просто під ним знаходилась
Країна тих, кого пам'ятають.
Святкове й чарівне місце для тих, хто продовжує жити
в пам'яті їхніх близьких.
А під нею
знаходиться Країна забутих.
Сумне й самотнє місце для тих бідолашних душ,
яких уже не пам'ятають.
Але перш ніж я почну свою розповідь,
вам треба познайомитися з двома чарівними правителями цих країн.
Хто це?
Це Ла Катріна.
Вона зроблена з цукрової вати.
Така гарна.
І правда, так?
Вона любить усе людство
і вірить, що душа кожної людини - чиста й правдива.
А це Шібальба.
Цей чарівний негідник вважає, що людство не таке й чисте, як і він сам.
Такий моторошний.
Так, він зліплений із дьогтю і всього гидкого у цілому світі.
Такий
гарний.
А що то за дивак з бородою?
Це Свічний майстер. Він підтримує в усьому рівновагу.
Він зроблений з воску, а його борода - з хмаринок.
З хмаринок?
Гаразд. Давайте я покажу вам ще дещо.
Усі ці дерев'яні фігурки
уособлюють справжніх людей у нашій розповіді, таких, як оце ми з вами.
Ух ти.
Отже, наша історія починається
у той день, який жителі Мексики називають
Днем мертвих.
Не відступати.
Не здаватися!
У цей святковий, чарівний день
сім'ї приносять їжу й дарунки
до вівтарів своїх близьких.
Це як сотні святкувань днів народження.
Так, дійсно.
І саме в цей День мертвих,
після кількох століть заборон
Шібальба не зміг терпіти далі.
Люба,
ти не уявляєш, якою холодною й жахливою стала Країна забутих.
Точнісінько, як твоя душа, Шібальбо.
Точнісінько, як твоя душа.
Чого це я правлю похмурою пусткою,
а ти радієш безкінечному святу в Країні тих, кого пам'ятають?
Це несправедливо.
Шібальбо!
Що? Настав його час.
Десь приблизно.
Не сьогодні, серденько.
Ну ж бо, дорогенька. Обміняйся зі мною країнами.
Благаю тебе!
Ти такий симпатичний, коли благаєш.
Я серйозно. Я ненавиджу ту країну.
Ти там тому, що збрехав!
Ти сам заварив цю кашу тим парі.
Ти не той чоловік, у якого я закохалася
багато століть тому.
Не будемо зациклюватися на минулому, кохана.
Взагалі-то я тут подумав,
може, давай ще одне невеличке парі?
Думаєш, ти вгамуєш полум'я мого гніву ще одним парі?
А про що саме ти хотів битися об заклад?
Почитаємо меню на сьогоднішній вечір.
Поглянь туди, кохана. Класична дилема смертних.
Два хлопчики. До того ж друзі.
Кохають одну дівчину.
Не бійтеся, сеньйорито. Прибув ваш герой!
Невже?
Як ти смієш перебивати гітариста?
Ця дівчина моя.
Нізащо!
Вона моя.
Я належу
сама собі.
Овва.
Ну що, от і наше парі. Котрий з хлопчаків на ній ожениться?
Ну гаразд.
Ми обоє оберемо по хлопчику і будемо вболівати.
Побажаємо їм удачі.
Маріє, ти хіба не під домашнім арештом?
Мій батько надто все драматизує.
Звідки я мала знати, що кури не люблять купатися?
Не хвилюйся. Він знає, що сьогодні тебе захищає справжній чоловік.
Який із тебе чоловік?
Але ж у мене є вуса.
Так, у твоєї бабці теж є.
Маріє.
Маноло!
Ходімо, синку.
Твоя мама дуже б тобою пишалася.
КАРМЕН САНЧЕЗ КОХАНА МАТИ
Думаєш, вона сьогодні повернеться?
Кармен тут.
Але це швидше
тепле відчуття, яке виникає, коли поруч з тобою близькі люди.
Усі ці сім'ї когось втратили.
Але доки ми їх пам'ятаємо,
один вечір на рік
ми відчуваємо їхню присутність поруч з нами.
Я просто думав, що зможу ще хоч раз її побачити.
Від неї завжди пахло квітами.
Я пам'ятаю, як вона співала.
Вона була хорошою жінкою.
Я дуже за нею сумую.
Постій тихенько і відчуєш.
Твоя мама тут, разом з усіма нашими предками.
Доки ми їх пам'ятаємо, вони з нами.
А як тільки ми їх забуваємо, вони зникають назавжди.
Я відчуваю їхню присутність.
Люди добрі,
можна попросити шматочок вашого хліба, будь ласка?
Я дуже зголодніла.
Упевнений, мама б з радістю віддала його вам.
Так, тату?
Дякую, дорогенький.
А за це я тебе благословляю.
Нехай твоя душа завжди буде чистою і хороброю.
Що треба сказати, Маноло?
Дякую, сеньйоро. Дякую.
Цей мені Маноло.
Завжди віддає все безплатно.
Скажи, тату?
Батько Хуакіна, капітан Мондрагон,
загинув у бою зі страшним бандитом
на прізвисько Чакал.
Хто там?
Юначе, можна попросити у вас шматочок хліба?
Я дуже голодний.
Цей хліб - для мого батька.
І він дуже смачний.
То, може, ви б згодилися помінятися?
Стара медаль? Я вас благаю.
Це незвичайна модель, хлопче.
Доки ти її носиш, тебе ніхто не зможе поранити.
З нею ти станеш навдивовижу хоробрим.
Правда?
Домовилися.
Але нікому її не показуй.
Є один король бандитів,
який не зупиниться ні перед чим, щоб її повернути.
Король бандитів?
Ви про Чакала?
Куди він подівся?
Отож, якщо на дівчині ожениться мій хлопчина,
я нарешті стану правити Країною тих, кого пам'ятають.
А якщо на дівчині ожениться мій хлопець, ти...
Ти перестанеш лізти у людські справи!
Що?
На це я не піду!
Облиш. Це моя єдина розвага!
Тоді парі скасовано.
Ну гаразд, дорогенька.
За древніми правилами,
парі вступає в силу.
Так почалося найвидатніше парі в історії людства.
Маноло проти Хуакіна за руку Марії.
Стривайте. То ці древні боги обрали трьох дітей, щоб...
Уособити в них цілий світ?
- Так. Божевілля, правда? - Еге ж!
Розказуйте далі, пані.
Який же ти гарненький.
О ні.
Доки тут є я.
Треба звільнити цих тварин!
Давайте, хлопці!
Зробімо це!
- Так! - Стривай, Маріє.
Не треба!
Жителі Сан-Анхеля, прошу!
Благаю вас.
Після революції
нам потрібні нові добровольці, які вступлять у цю могутню бригаду!
Героїчну бригаду, яка захищатиме нас від Чакала.
Тут Чакал!
Свобода!
Маріє, що ти знову накоїла?
Дорогу свободі!
Стійте!
О ні!
Ух ти.
Лишенько.
Не відступати.
Не здаватися.
У нього дар.
Ти в чудовій формі, синку.
Це мій син!
Дякую, Маноло.
расіас
Оце так.
Що я пропустив?
З вами все гаразд, сер?
Ти мені життя врятував.
А я...
Тихо, хлопче. Я розмовляю.
- Але я... - Цить.
Від цієї дівчинки стільки клопоту!
Ой-йой.
Маріє!
Вибач, тату.
Просто я...
Гітара Маноло.
Маріє!
Я покладу край цим бунтарським дурницям!
Ти станеш справжньою леді.
Чому?
Бо я так сказав!
Я відправляю тебе в Іспанію.
Сестри з монастиря Вічного полум'я чесноти
зроблять з тебе людину.
- Що? - Але тату!
Ні. Рішення прийнято. А зараз іди додому!
Хуакіне, ти дуже схожий на свого батька.
Цьому місту потрібен новий герой.
Іди сюди.
Ти - як син, якого в мене не було.
Хлопчику, твій батько був мені за брата.
А ти куди зібрався?
Він не може відправити Марію хтозна-куди.
Батьки роблять те, що в кращих інтересах їхніх дітей.
Ходімо.
Я бачив, як ти бився з тим звіром.
Наші предки б тобою пишалися.
Як ти думаєш, я вразив Марію?
І Марію, і кожну дівчину в місті.
Люди казали, що я найкращий тореадор в історії нашої сім'ї,
але саме ти, сину, станеш найславетнішим Санчезом усіх часів!
Про тебе писатимуть пісні!
І я їх співатиму!
Стій, що?
Я їх співатиму.
Синку, музика - це робота, не гідна тореадора з сім'ї Санчезів.
Але я хочу стати музикантом.
Ні. Зосередься.
Твоє навчання почнеться сьогодні ж.
Твій дідусь Луїс вчив мене, коли я був у твоєму віці.
Стривай, це не тоді, коли бик довів тебе до коми?
Хороші були часи.
Мій єдиний син б'ється з лютими, здоровенними звірами.
Продовжується сімейна традиція.
Ура.
І от настав день, коли Марії треба було рушати на навчання за кордон.
Не буде більше трьох друзів.
Адьйос, Маріє
Відразу напиши.
Я відійду туди.
Я буду за вами сумувати, хлопці.
Ми будемо чекати.
Скільки треба.
Ніколи не кидай гру на гітарі, добре?
А ти.
Ніколи не кидай боротьбу за справедливість.
У мене для тебе подарунок. Краще відкрий його зараз.
Секунду. Ми що, мали приносити подарунки?
Я назвав його Чуї.
Він про тебе подбає.
Я тебе пам'ятаю.
Я подумав, нехай часточка міста поїде з тобою.
Дякую.
Серйозно, мені ніхто не сказав, що треба нести подарунки.
Потримаєш для мене Чуї?
Це щоб спокутувати провину за твою зламану гітару.
Усі по вагонах!
Мені пора.
Не забувайте мене!
Маріє!
Твій капелюшок!
Завжди грай від серця Марія
Маріє!
Коли повернешся,
я тобі заспіваю!
А я за тебе битимуся!
Мине багато років, перш ніж вони знову побачать Марію.
Я буду тебе чекати.
Хоробрим буду
І сильним буду
Один, два, три.
І думатиму головою
А також серцем
Плоть гамуватиму
Дивитимуся уважно
Один, два, три! Один, два, три!
Зосереджені думки
Вільні від брехні
На коліна стану
- Чекатиму - Привіт, Менні!
На коліна стану
- Своє місце знаю - Так! Точнісінько, як батько!
Бо я чекатиму Чекатиму тебе
Ось так треба добивати бика!
Чекатиму
Чекатиму тебе
І я чекатиму Чекатиму тебе
Чекатиму, чекатиму...
Я тебе не чекатиму!
Тату, я вже туди йшов.
Через кілька років тренувань батько Маноло організував перший бій з биком,
який, так уже сталося,
припав на день повернення Марії.
Стривай, тату!
Цілу ніч грав з братами маріачі!
Хочеш закінчити так само, як вони?
Гаразд, Менні, ми почекаємо надворі.
- Схоже, містер Санчез нас не любить. - Думаєш?
Тихо, ледарі!
Доки ти живеш у моєму домі,
ти живеш за моїми правилами.
Ти станеш матадором!
Тату, це моє життя.
Усі Санчези були тореадорами!
Кожен із нас.
Я була звіром на арені. Диким звіром!
Це в тебе в крові. Така твоя доля.
Скільки разів мені повторювати?
Це не моє. Це твоє.
Сину мій, може, Хуакін і герой цього міста,
але сьогодні героєм арени станеш ти.
Якщо хоча б один раз у житті доб'єш бика.
Але він добив бика позавчора на репетиції!
Це не рахується.
Ні. Вбивати бика не можна.
Починається.
Теперішня молодь, з її довгими патлами і небажанням вбивати.
Я пішов.
Ти що, не любиш свою сім'ю?
Тоді йди й убий бика, синку.
Не ганьби наше ім'я.
Просто будь Санчезом!
Синку,
він цього не зробить.
Здоров, Маноло!
Не відступати.
Не здаватися.
Герой Сан-Анхеля повертається!
Облиш.
Ти ж не думав, що я пропущу твій перший бій з биком, так?
І Марія теж тут!
Ти її бачив? От би швидше показати їй цих красунчиків.
То вона повернулася, тільки щоб побачити тебе?
Облиш. Це не...
У тебе є медалі, а в мене - вміння битися з биками.
Побачимо, котрого з нас обере Марія.
Добре, що ти нарешті став сприймати бої з биками всерйоз.
Бачив би ти мене на арені. Там я цар і бог.
Справжній Санчез.
Тінь предків добре заступає нам сонце, так, друже?
Ще й як.
Ну що, брате, нехай Марія дістанеться найкращому.
Хуакін!
На честь Маріїного повернення з Європи
у місто з рідкісним візитом завітав його найславетніший син,
який тепер став визнаним героєм.
Кажуть, Хуакін ходить з міста в місто, рятуючи жителів від бандитів!
Хуакін
Так!
Це мій хлопчина.
Доброго дня, мій генерале.
У вас вражаючі вуса.
Як очікувалося,
кожен житель міста хотів побачити, якою виросла юна Марія.
Повернулася прикраса нашого міста.
Та ще й допомагатиме в сиротинці.
А я чула, вона читає книги, заради розваги.
Не може бути!
Сеньйорито Посадо.
Привіт, Хуакіне.
Я дуже рада тебе бачити.
І вона така природна!
Що?
Кажуть, що Маноло
може бути найславетнішим Санчезом усіх часів!
Так!
Це мій хлопчина!
Що?
Я хотів би присвятити цю кориду
міс Марії Посаді.
З поверненням додому, сеньйорито.
У мене алергія на смерть!
Особливо якщо ранять в лице!
Оце Санчез!
Маноло!
Ух ти.
Це мій син!
Марія
Маноло! Маноло!
Давай, синку.
Заради мене.
Заради нашої сім'ї. Будь Санчезом!
Ні.
Убивати бика - це неправильно!
От бачиш?
Я ж казала, що він цього не зробить.
Браво!
Необов'язково вбивати бика!
О ні. Маноло.
Адьйос, Маріє.
Маноло.
Маноло. Вставай!
Вибач, тату.
Не погіршуй ситуацію своїми вибаченнями!
Чоловіки сім'ї Санчез ніколи не вибачаються! Ніколи!
Нізащо.
Якщо для того, щоб бути тореадором, треба
вбивати бика...
Значить, ніякий я не тореадор.
Ні. Ніякий ти не Санчез.
Перемога!
У бідолашного малого з самого початку не було шансів, люба.
Але гра була цікава.
Гру ще не скінчено.
Ай, Маріє.
Коли раніше ти була тут
Я не міг дивитися тобі в очі
Ти як янгол
Від твоєї шкіри хочеться плакати
Але я вигнанець
Я дивак
Що я тут роблю?
Мені тут не місце
Не місце
Маноло.
Маріє!
Що це сталося?
Ти не знаєш жінок, коханий.
Того вечора генерал Посада влаштував велику вечірку на честь повернення Марії.
Але річ у тім, що його плани цим не обмежувалися.
За Хуакіна!
Великого героя!
Шкода, що ти повернувся лише на кілька днів.
Якби ж щось змусило тебе залишитися,
наприклад, особлива дівчина.
Так, Маріє?
Тату!
Що? Що я сказав?
Цей мені батько.
Так чудово знову тебе бачити, Хуакіне.
Ти диви, які вуса. І стільки медалей.
А ця за що?
Ні за що! Ні за що.
Що? Я не...
Може, розкажеш мені ще щось про Європу?
Мені там дуже сподобалося.
Така прекрасна музика, мистецтво і книги. Це було чудово.
Книги, мистецтво, чудовість.
Здається, ти стала дуже освіченою, Маріє.
Упевнений, настане день,
коли ти зробиш одного чоловіка дуже щасливим.
І сподіваюся, що вуса цього чоловіка чи його медалі
зроблять дуже щасливою тебе.
Он як?
Ну, так.
За кожним чоловіком з пишними вусами стоїть вродлива жінка.
Так.
Я для нього готуватиму, прибиратиму,
буду в нього на побігеньках.
Звучить чудово. Звучить просто чудово.
А ти говориш... Ти така гарна.
Ти знущаєшся?
От біда.
То он як ти ставишся до жінок?
Що мета нашого життя - годити чоловікам?
Так.
Ну, не знаю.
Щось у мене апетит пропав.
Ні, прошу, прошу, не вставайте.
Якщо дозволите, я перевірю, як там Чуї.
Це моя свиня.
Хочу побути з цивілізованою істотою.
Гонорова в тебе обраниця.
Молодець, Хуакіне! Дуже дотепно.
Аж не віриться, що генерал запросив ціле місто!
Але не тебе, Маноло.
Вибачай, брате.
Він навіть нас запросив.
А він же нас ненавидить.
Надії немає. Вона обере не мене, а Хуакіна.
Гаразд, слухай. Треба лише заспівати правильну пісню,
і повір, усе зміниться, не встигнеш і оком змигнути.
Ми вже співали в усіх місцевих барах!
Двічі!
Чекай. Я знаю, що саме заспівати.
Пісня має бути романтичною,
вишуканою,
але виконаною з почуттям гідності.
Ти все, про що я мрію
Але кажеш, що він тільки друг
Мила, ти...
Це її просто зачарувало.
Нічого не розумію. Ця пісня завжди діє.
Навіть на мою жінку.
Стривай. Ти одружений?
Придумав! Підспівуйте.
Якщо хочеш моє тіло і вважаєш мене сексі
Дай мені знати
Дуже романтично, Пепе.
Тоді я не знаю.
Гаразд, моя черга!
Один, два, один, два, трес, кватро!
Тобі до цієї дівчини, як до неба, брате.
О, а давайте поїмо!
Завжди грай від серця Марія
Я надто тебе кохаю
Щоб жити без твоєї взаємності
Я надто тебе кохаю
Бог свідок
І це факт
Я знаю, моє місце тут
Коли цю пісню співаю
Що є кохання, вище за всі, і це наше кохання
Бо я надто тебе люблю
Живу заради твого дотику
Ніч за ніччю шепочу твоє ім'я
Я надто тебе люблю
Є тільки одне почуття І знаю, правдиве воно
Я знаю, моє місце тут
Коли цю пісню співаю
Що є кохання, вище за всі, і це наше кохання, бо я надто тебе люблю
Бог знає твоє ім'я Я молився
Щоб ти повернулась до мене
Без тебе зникає частка моєї душі
За тебе я битимуся
Я надто тебе люблю
Бог свідок, це факт
Ти живеш у моїй душі
Моя мета - завоювати твоє серце
Є кохання, вище за всі
І це моє кохання Бо я люблю тебе
Є кохання, вище за всі, і це твоє кохання Бо я люблю тебе
Є кохання, вище за всі, і це наше кохання
Якщо ти теж мене любиш
Ти думав, завоювати мене буде так легко?
Була така думка.
Маноло!
Чекай, я зараз.
Хуакіне.
- Що ти робиш? - Маріє,
ти вийдеш за мене заміж?
Так.
Не хвилюйся, твій батько вже сказав, що можна.
Він... Що?
Хто ще захистить нас від Чакала?
Що я пропустив?
Одну секунду.
Він теж запропонував тобі руку й серце?
Ні.
А збирався?
Що?
Я зробив це першим. Тому ти йди битися з биком абощо.
Ви обоє поводитеся, як дурні!
Стій, я теж?
Ти такий сильний, Хуакіне.
Дякую, я качаюся.
Я тебе люблю, і ти це знаєш.
Але як ти збираєшся захищати Марію,
якщо не можеш здолати навіть бика?
Влучно, Хуакіне!
Он як? А ти ніколи не станеш таким героєм, як твій батько!
Оце вже удар нижче пояса.
Краще не тицяй мені пальцем в обличчя.
- Сам не тицяй! - Я найкращий у світі тицяльник!
Це так тупо, ти як дитина.
Хуакіне!
Ну давай, брате!
Маноло!
Що?
- Банджо дати? - Ви подивіться на нього!
У нього є гітара. І що ти будеш робити?
Музика! Мені так страшно!
Я навчу тебе гарних манер.
Хуакіне!
Я казала, що вчилася ще й фехтувати?
Добре. Розберемося пізніше.
Коли завгодно. Де завгодно.
Серйозно, хлопці?
Ні!
Не йди, Хуакіне!
Що, як прийдуть бандити?
Сюди йдуть бандити!
А Хуакін пішов!
Усе пропало
Тремтіть від страху перед могутністю армії Чакала!
Жінки й діти, ховайтеся в церкві!
Чоловіки, ми проженемо бандитів Чакала геть!
Хто зі мною?
Кепські справи.
Слухайте уважно, боягузи!
Ось вимоги Чакала!
"Віддайте своїх курей,
гроші,
бекон,
банки,
віск для вус".
Схоже на "ковбаси", але це, мабуть, "прикраси".
Так, прикраси.
Хай там як, якщо ви віддасте все це нам,
можливо, ми не спалимо
ваше місто дотла.
Вам потрібне це місто? Спершу матимете справу зі мною!
Чуєш, потворо!
Може, зійдешся у двобої зі справжнім чоловіком?
З пишними вусами!
Хуакін!
Дякувати Богу, ти тут!
Ось, потримай.
І це. І це.
А якщо важко тримати, можеш віддати це все Марії.
Мене звати Хуакін, син капітана Мондрагона!
Сьогодні місто Сан-Анхель
знаходиться під моїх захистом.
Готуйтеся до поразки.
Провчи його, Пломо!
Хуакін!
Кому ще?
Тримайте його!
Привіт, красунечко.
Ти ідіот.
Нічого, зовсім не болить.
Прекрасний герой!
У нього Медаль вічного життя!
Хуакін!
Назад!
І більше не повертайтеся!
Так! Краще тікайте!
Це було неймовірно.
Так, ти справді герой.
Може, тепер
ми зможемо продовжити нашу розмову, сеньйорито Посадо?
Маріє, будь ласка, погодься заради міста.
Без Хуакіна
ми здамося на милість Чакала.
Розкажеш мені більше про свої медалі?
Цю мені дали за те, що я однією рукою допоміг народитися немовляті,
а другою в цей час боровся з ведмедем. Це дрібниці.
Що тут думати? Звісно, вона обере Хуакіна.
А ті вуса ви бачили?
Ви здуріли?
Марія йде на це, щоб захистити місто.
- Обов'язок перед покликом серця. - Так.
Життя буває важким.
Літав по арені, як ганчірка.
Уся сім'я Санчезів страшенно
в тобі розчарувалася.
Прошу, не кажи так.
Слухай. Ти кохаєш Марію?
Тоді бийся за неї, як чоловік!
Пізно. Хуакін уже запропонував їй руку й серце.
- Оце справжній чоловік! - Тихо, Карлосе!
Маноло,
якщо Марія не сказала Хуакіну "так",
значить, вона йому відмовила.
То що будеш робити, синку?
Вкравши чарівну медаль Шібальби в бою,
Чакал зміцнів і став королем бандитів.
Але коли Шібальба забрав свою медаль, могутності Чакала настав край.
Ми знайшли медаль! Медаль вічного життя!
Вона в місті Сан-Анхель.
- Ти впевнений? - Клянуся! Клянуся!
Її носить красень-герой, який захищає місто!
Вона була точнісінько така сама.
Збери моїх людей.
Ми рушаємо в Сан-Анхель.
Ти повернулася до мене, медалько.
Цю мені дали за порятунок сиріт при пожежі,
тоді я повернувся за їхніми колисками, тоді за іграшками.
А ще я якось врятував цуцика з шипом у лапі.
А це медаль за те, що в мене найбільше медалей.
Ну, от ми й прийшли.
Дякую за дуже інформативну розповідь про себе.
У мене дещо для тебе є, Маріє.
Це так мило з твого...
Марії з любов'ю: Хуакін
Овва.
У мене мову відняло.
Сам знаю. Скажи? У мене таке часто буває.
На добраніч, Хуакіне.
Стривай. Маріє.
Так?
Мій капелюшок.
Ти весь цей час його зберігав?
Він давав мені наснагу до життя.
Щодо моєї пропозиції: ти хоча б її обдумаєш?
На добраніч, Хуакіне.
Так! Так, так, так!
Хуакіне, ти крутий!
Так!
Зустрінемося на мосту на світанку.
Я не можу. Батько не...
Будь ласка, Маріє, я тебе благаю.
Якщо вона піде до нього сама,
я програю парі.
Владнай це, старий друже.
САН-АНХЕЛЬ
Маноло.
Мудрі люди кажуть
Тільки дурні спішать
Але я не можу стриматися
Щоб не закохатися в тебе
Але я не можу стриматися
Щоб не закохатися
У тебе
Ось що я хотів тобі показати.
Яка краса.
Те, що ти відчуваєш -
це мої відчуття щоразу, коли я з тобою.
Я не можу запропонувати тобі обручку.
Я можу подарувати лише своє кохання.
О, Маноло.
Може, я й не герой усього міста, Маріє,
але клянуся усім серцем:
я ніколи, нізащо не перестану тебе кохати.
А я ніколи не перестану кохати чоловіка,
який грає від серця.
- Змія! - Ні!
Маріє!
Ні.
Рятуйте!
Що ти накоїв, Маноло?
Там була змія і...
Вона загинула.
Чому ти її не захистив?
Маріє!
О ні. О ні!
Це все ти винен! Іди звідси!
Або допоможи мені, Боже, я тебе...
Моя донечка.
Що ж ти накоїв, хлопче?
Що ж ти накоїв?
На її місці мав бути я.
Так. Мав би.
Ні!
Марія померла?
Такого не може бути!
Що це за розповідь така? Ми ще діти!
Небо плакало дощем,
а Маноло повернувся туди, щоб забрати свою гітару.
Я більше ніколи її не побачу.
Упевнений?
Хочеш побачити Марію знову?
Усім серцем.
Думай, що кажеш,
хлопче.
Завжди грай від серця Марія
Від усього серця.
Гаразд.
Маріє...
Ні!
І Маноло теж?
Що це з мексиканцями й смертю?
Але так не може закінчуватися розповідь. Правда ж?
Моє любе дитя, це ще не кінець.
Ласкаво просимо
у Країну тих, кого пам'ятають!
Я тут.
Та ще й у День мертвих, це ж треба.
Де...
Спершу ти не знатимеш, де ти.
Не пробуй запам'ятати все відразу.
Почнімо з твого імені.
Марія Посада!
Невже?
Батьки й дурнуваті імена, якими вони називають дітей.
У моєму списку нема Марії Посади.
Ні, ні.
Я шукаю Марію Посаду.
Мене звати Маноло Санчез.
Ще один Санчез?
Боже, та сімейка все росте.
Моя сім'я! Вона допоможе мені знайти Марію!
Відведете мене до них?
Я з радістю возз'єднаю юну пару.
Тримайся!
Я провів тут уже багато років,
чекаючи на свою кохану.
Привіт, коханий!
Надто рано! Тікай!
Країна тих, кого пам'ятають, була яскравою і радісною!
Усе було таким самим, як у житті,
але барвистішим,
гарнішим, святковішим!
А в День мертвих
тут тривали безкінечні свята й видовищні паради.
Ну от, он твоя сім'я.
Оце так.
Давай туди!
О так!
Ще один тореадор Санчез.
А ви -
неймовірний Кармело Санчез!
Так! Я славився
своїми боями з биками без плаща!
Плащі - для боягузів!
Допоможете мені знайти Марію Посаду?
Тобі допоможе Ла Катріна. Вона всім допомагає. Стривай.
Славетний Хорхе Санчез!
До твоїх послуг!
Я славився тим, що бився з биками,
маючи тільки одну руку й одну ногу.
Руки й ноги - для боягузів!
Ти Маноло, той, хто грає на гітарі.
Так, це я.
Коли я був молодшим, я завжди мріяв співати в опері.
Правда?
Але ти й сам знаєш...
Музика - це робота, не гідна тореадора з сім'ї Санчезів.
Та сама історія.
Вони задушили нашу мрію. Дуже смішно.
- Новенький. - Він схожий на мене.
Але не такий красень.
Звичайно!
Це ж Луїс "Ель Супер Мачо" Санчез!
Я славився
тим, що бився з трьома биками водночас!
Один бик - для боягузів!
Дідусю! Це я, Маноло.
Маноло? Як же добре тебе бачити.
Для чого ти зганьбив нашу сім'ю? Граючи на гітарі!
Ти й одного бика не зміг добити?
Ти був клоуном.
Вибач, кузене Чучу.
З поверненням додому, синку.
Твоя мати буде страшенно рада тебе бачити.
Мамо?
Маноло.
Мамо.
Маноло!
Я так за тобою сумував.
Синку, у мене в грудях весь час наче дірка була.
Я так довго тебе чекала.
Але чекала б і довше!
Що ти тут робиш?
Я тут, щоб возз'єднатися з коханням всього мого життя.
Марія тобі сподобається, мамо.
Не сумніваюся.
Маноло, ти копія батька.
Ти виріс таким красенем.
І став тореадором, як ти й хотіла.
Я? Ти здурів?
Історія сім'ї тебе нічого не навчила?
Що? Але тато казав, що...
Той мені Карлос.
Хай він тільки сюди потрапить.
Ходімо, синку!
Друзі, це мій син, Маноло!
А це твої кузини-аделіти. Вони воювали за революцію.
І ми перемогли.
Не може бути!
Привіт, братику.
Бути поруч з усім сімейством Санчез
і з тобою, мамо.
Це неймовірно.
Це палац Ла Катріни.
Я його не бачу.
Дикун.
Ходімо, вона допоможе тобі знайти мою нову невісточку.
Тут так гарно!
Оце так палац!
Ми завжди були улюбленцями Ла Катріни.
Ти ж знаєш, як тореадори фліртують зі смертю, так?
Тому тут так багато тореадорів.
Ла Катріна влаштовує для всіх свято на честь Дня мертвих!
Дикун.
Спитай у неї, синку.
Міледі, ви не допоможете мені знайти Марію Посаду?
Тут тобі ніхто не допоможе, тореадоре.
У Країни тих, кого пам'ятають, новий правитель!
Хто, спитаєте ви? Усього лиш я.
Знову ти?
Але Ла Катріна ніколи б не віддала своє царство тобі.
Вона програла парі.
А. Тоді віддала б.
Ця країна нарешті стала моєю!
І все це завдяки тобі, Маноло.
Що?
Ла Катріна побилася об заклад, що Марія вийде за тебе.
А я побився об заклад, що Марія вийде за Хуакіна.
А оскільки тебе вже нема,
Марія вийде за Хуакіна, просто щоб захистити своє улюблене місто.
Отже, я виграв.
Ні, але ж Марія померла.
Я сам бачив.
О ні.
О так.
Синку, що таке?
Один зміїний укус просто ввів її в транс.
Мій підопічний легко розбудив
свою сплячу красуню.
Боже мій. Це диво!
Дякуємо
Я... Я...
Жива.
Ура.
Один укус? Твоя змія!
Мене вона вкусила двічі!
Ти схитрував!
Ти за це заплатиш!
За всі роки мого існування ніхто ні в одному царстві
ще ніколи не розмовляв зі мною так,
щоб залишитися після цього живим.
Тому я питаю в тебе:
ти мені погрожуєш, хлопче?
Я розкажу про тебе Ла Катріні.
А тоді ми з тобою поговоримо!
Тобі не достукатися до неї в її новому царстві.
Я точно знаю. Я тисячоліттями там гнив.
А тепер, якщо дозволите, мені час планувати весілля.
АРЕНА ТОРЕАДОРІВ САН-АНХЕЛЯ МАНОЛО САНЧЕЗ
Що сталося?
Стривайте, а де Маноло?
Мені шкода, Маріє.
Маноло...
Маноло помер.
Ні. Не може бути.
Мені шкода, люба.
Маріє, нам усім прикро, що Маноло не стало,
але Хуакін щойно врятував тобі життя.
Розумієш? Він завжди тебе захищатиме.
Генерале, зараз не час.
Будь ласка, заради всіх нас, донечко.
Нехай він залишиться.
Ти залишишся в Сан-Анхелі, якщо я вийду за тебе?
Так, але ти не...
Я приймаю пропозицію Хуакіна.
Юні закохані.
Я мушу знайти Ла Катріну! Будь ласка.
Прошу, допоможіть мені.
Синку, залишайся тут, з нами.
Більше не треба тривожитися.
Прекрасні свята щодня.
З усім сімейством Санчезів.
І пончиками, які можна їсти досхочу.
Дякую, народ. Але ні.
Мені треба бути з Марією.
Це все, про що я мріяв.
Як Маноло її поверне?
Він звідти вже не вийде!
А Марія вийде за Хуакіна!
Гаразд, хочете, щоб я розказувала далі?
Одне було відомо точно:
Маноло потребував допомоги від своєї сім'ї.
Якщо Ла Катріна там, де гнив Шібальба...
Значить, вона в Країні забутих.
- Ні-ні-ні. - Тихо ти!
Маноло, у Країну забутих є тільки один шлях.
Через Печеру душ
Потрапити туди - велике горе!
Що ж,
сьогодні вдалий день для горя.
Він Санчез, кажу вам!
Санчез!
Це неможливо!
Агов! Удачі тобі, малий Санчез!
Подейкували, що легендарна Печера душ
знаходиться на краю Країни тих, кого пам'ятають.
Багато хто пробував дійти туди, але ще ніхто не повертався.
Принаймні цілим.
Карамба, страшно навіть дивитися.
Чому тут нема Ліфта душ?
Мій артрит мене вбиває!
Ми вже на місці?
Ми дійшли, синку.
Ходімо! Чого ви чекаєте?
Ви недостойні!
О! У мене артрит пройшов!
Дідусю!
Мамо!
Маноло!
Пройди лабіринт
і заслужи право на суд.
Я його не бачу! Підкиньте мене!
Тепер бачу!
Куди він пішов!
Ой-йой.
Що? Що там таке?
Усе гаразд, люба. З ним усе добре.
Тікай, бо загинеш!
Це була така краса.
Ти заслужив
право на суд.
Але попереджаю.
Тут не пройшов ще жоден смертний.
Заради Марії.
Маноло!
Маноло Санчез,
у тебе чиста й хоробра душа.
Ти й твої родичі можете зайти.
Більше не смій так робити!
Оце і є Печера душ?
Дідусю! Вияви повагу.
Це
було
круто, друзяко!
Дивися, величезні каменюки так
"гур-гур-гур!" А ти так...
А тут з'являється Охоронець печери, і він так:
"Я судитиму тебе цим гігантським мечем".
Перепрошую? Сер!
А тоді ти...
ти пройшов.
Мені треба знайти Ла Катріну.
Ла Катріну?
Вибач, ти з нею розминувся, Маноло.
Стривайте! Ви мене знаєте?
Так, звичайно. Ми всіх знаємо.
Ми знаємо Луїса, Кармен і калюжу.
Як справи, калюжо?
Привіт, калюжо.
Це все є тут, у Книзі життя.
Стривайте, що ж це я?
Заходьте, будь ласка!
Маноло зі своєю сім'єю стали першими, хто побачив чарівні водоспади,
які поєднували всі царства.
Вітаю у Печері душ!
Оце так печера!
Бачите, скільки свічок?
Кожна з них - це життя.
А я - ваш покірний, але невимовно вродливий
Свічний майстер!
Не розумію.
Стривайте! Я дещо не зробив. Треба робити так.
Дивіться.
Оце так!
Вражає, правда?
Це наша робота!
Ось що ми робимо!
Дивіться! Он та група - то ваше місто.
І он там Марія.
А поруч з нею Маноло.
Одна палає життям, другому
капут.
Розумієте,
доки вас пам'ятає жива людина,
ви можете жити в Країні тих, кого пам'ятають.
- Санта ордіта! - Що таке?
Чакал на марші.
Він принесе загибель вашому місту.
Там не залишиться нікого, хто вас пам'ятатиме.
Нас усіх забудуть.
Будь ласка, Свічний майстре.
Прошу, допоможи мені повернутися.
Не можу, Маноло.
Санта Чіхуахуа!
Ну добре, добре.
Слухайте, у Книзі життя написані історії про кожного.
Але сторінки про життя Маноло
чисті!
Ти не прожив написаного тобі життя.
Ти сам пишеш власну історію!
Це добре?
Це означає, що ви допоможете мені знайти Ла Катріну?
Я не мав би втручатися, але можу трішки порушити правила.
Трішечки.
Зрештою, сьогодні ж День мертвих.
Скажи, книго?
Давайте, зробімо це.
Я відведу вас до Ла Катріни.
- Я піду сам. - Сам?
- Ану постривай. - Добре.
Я теж піду сам...
Можна вставити слово?
...поруч з тобою.
- Власне... - Нам треба йти.
"Нам"? Ні! Для жінки це надто небезпечно!
- Не відступати! - Стривайте!
Не здаватися!
Я пробував їх попередити.
Я відразу пошкодував про це рішення!
Ти впевнений, що ми там, де треба?
Вам, Санчезам, треба дивитися, перш ніж стрибати в чарівні водоспади.
Що, якби ви стрибнули не в той?
Могли б опинитися в Тіхуані.
Здається, я там загинув.
Ласкаво прошу в Країну забутих.
Сумно, так?
Бідолахи.
Те саме станеться з нами, якщо не поквапимося.
Ходімо.
Он він, палац Шібальби.
Ла Катріна!
Дозвольте сказати вам два слова, міледі!
Маноло?
Але як ти сюди потрапив?
Мені допомагали.
Привіт.
Свічний майстер. Кармен!
І голова Луїса?
Чудово, мій артрит знову зі мною.
Я знаю про парі.
Шібальба обдурив вас.
- Він що? - Так!
За допомогою двоголової змії!
Зараз було б добре прикрити вуха.
Шібальбо!
Так, дорогенька?
Ти, вилупок прокаженої ослиці!
Ти обдурив мене!
Знову!
Я тебе не дурив.
А, ти про це.
Воно своєю головою думає. Чи двома.
- Цього я тобі не пробачу! - Я тебе благаю!
Я не підсилав змію до Марії і не давав ту медаль Хуакіну!
Яку ще медаль?
Ту, яку я йому не давав.
Ніколи. Зовсім. Ні разу.
А хто такий цей Хуакін?
Ти дав Хуакіну Медаль вічного життя?
Так.
"Медаль вічного життя"?
Той, хто носить цю медаль, не підвладний смерті чи ранам.
Будь ласка, піднімете мене?
Дякую.
А можна я теж дам йому ляпас?
Мій син цього не заслужив.
Ну ж бо, я мушу повернутися.
Так буде справедливо.
Будь ласка, Бальбі?
"Бальбі"?
Ні. Ніколи.
- Краще зроби, як просять! - Ні.
Слухай, а може, парі?
- Парі? - Якщо я виграю,
ви повернете мені моє життя.
У тебе нема чого мені запропонувати.
Зате в мене є.
Якщо ти виграєш, Шібальбо, можеш правити в обох царствах.
Дайте завдання, яке завгодно, і я вас у ньому обжену.
Що? Боїтеся, що можете програти?
Ти що це робиш, малий?
То що, домовилися?
Домовилися.
Скажи-но, хлопче, що не дає тобі спати вночі?
Що пожирає тебе зсередини?
Чого, скажи-но, ти боїшся найбільше?
Ясно.
Маноло Санчез!
Тобі доведеться здолати кожного бика,
якого коли-небудь убила сім'я Санчез!
Їх будуть тисячі!
Усіх
за один
раз!
Якщо виконаєш це завдання,
то знову оживеш.
А якщо ні, тебе забудуть.
Навіки.
Це неможливо. Такого ніхто не зробить!
Ти зможеш!
З вами все гаразд?
Чакал іде сюди! А за ним - ціла армія!
Ви, хлопці, попередьте генерала Посаду.
А я тягнутиму для вас час.
Хто піде першим?
Я ненавиджу
тореадорів.
Тоді іди сюди й отримай.
Маноло!
Тікай звідти!
Що відбувається?
- Карлосе! - Кармен!
Маноло! Тут твій батько!
Тату?
Чакал зі своїми людьми - біля воріт Сан-Анхеля!
Це якась дурня.
Маріє Посадо,
чи береш ти Хуакіна за чоловіка?
Так.
Заради Сан-Анхеля так.
А ти, Хуакіне,
чи береш за дружину Марію?
Я...
Тут Чакал!
Моя медаль. Вона на іншому піджаку.
Мушу йти.
Але Хуакін єдиний, хто може здолати Чакала.
Ми будемо битися з ними всі разом, тату.
Підводься і бийся, як Санчез!
Мамо? А ти що тут робиш?
Холестерин.
Увага!
Слухайте уважно!
Я знаю, що вам страшно, але озирніться.
- Знаєте, що я бачу? - Ні.
Я бачу гордих людей, готових битися за улюблене місто.
І я бачу в душі кожного з вас силу, яку неможливо виміряти.
Так,
навіть у тобі, Пепе.
Цей День мертвих не забудуть ніколи!
Ми провчимо Чакала, хай знає,
що вліз не в те місто.
Сан-Анхель,
я клянуся нашими предками, що ми не програємо!
Не сьогодні.
Медаль!
І ніколи!
Ну, хто зі мною?
Ти - як син, якого в мене не було.
Тільки значно красивіший!
Чув, Чакале? Чого не знайдеш суперника завбільшки з тебе?
Бо такого велетня більше ні в кого нема.
Де ти був?
Дякувати Богу, ти...
Гей! Солдатику.
Віддай мені ту медаль.
Негайно!
І це все через якусь дурну медаль?
Ти знущаєшся?
Не зараз, Маріє. Зараз час Хуакіна.
Хуакін!
Слухай, друже, давай просто поговоримо.
Хуакін!
Хуакін?
Звір у відключці!
Час покінчити з цим.
Так!
Добий його! Добий його!
Що він робить?
Завжди грай від серця Марія
Торо, я присоромлений
Бо сьогодні зрозумів
Твоя королівська кров Не мала прикрасити пісок
Ти постраждав від несправедливості Як тисячі твоїх предків
Я прошу нас пробачити
Давно мав попросити
Пробач
Торо, пробач
Почуй мою пісню
Я знаю, що правду співаю
Хоча ми мали б битися
Сьогодні я звертаюсь до твоєї доброти
І якщо зможеш пробачити
Любов дійсно житиме
І якщо зможеш пробачити
Любов дійсно житиме
І якщо зможеш пробачити
Любов
Любов дійсно житиме
- Він це зробив! - Так, дійсно.
Так. Мушу віддати належне.
Але як Маноло це вдалося?
Він же Санчез.
Шібальба помилявся.
Маноло боявся не боїв з биками.
Я ж казав, чоловік з родини Санчез ніколи не просить пробачення.
Тату, я...
Але ти щойно це змінив.
Я мав бути кращим батьком.
Пробач мені.
Ні.
Ти робив те, що краще для мене.
Я так тобою пишаюся, синку.
Я люблю тебе, тату.
І в цю мить Маноло здолав свій найбільший страх -
бути собою.
Відповідно до древніх правил,
ми даруємо тобі життя.
Обережніше там, синку.
Будь ласка, Чакале,
тільки не кривдь їх.
Так.
Так!
Медаль моя!
Що?
Маноло?
Потримай це для мене, аміо.
Отже, батько казав, ти ненавидиш тореадорів.
Я всіх ненавиджу.
Так. Так.
Гаразд. До бою.
Ти? З якою армією?
Сьогодні День мертвих, Маноло.
А в наш день ми можемо дозволити деякий...
Маневр.
Удачі!
Дякую!
Не відступати.
Не здаватися!
Зараз він це зробить!
Цього хлопця треба запросити в наш оркестр.
Тепер твоя черга!
Гаразд, я теж добре співаю.
А я йому: "А ти гарно виглядаєш. Симпатична в тебе зачіска".
А він мені: "У тебе теж гарна зачіска".
Ти що, знов мої чоботи нап'яла?
Мені вони пасують краще.
Ану йди сюди, коханий!
Медаль!
Дякую
Обійміть мене!
Чакал!
Ми знайшли медаль!
МОЇ ТОВАРИШІ.
ВИПУСТІТЬ НА ВОЛЮ ГНІВ!
?????
Годі з мене цих ігор!
Я сам. Усе під контролем.
Ні-ні-ні! Краще я!
Я казала, що вчила також кунг-фу?
- Годі! - Стережися!
Відпусти мене!
Віддай мені медаль, інакше заплатить твоя жінка!
Ці чоловіки. Так завжди!
Іди знайди медаль.
Але Марія...
Знайди медаль.
Тут я розберуся сам.
Зрозумів. Хуакін!
Я тебе врятую, малий Санчез!
Щасти тобі, Маноло!
Провчи його, онуку.
Ти куди це зібрався?
Мені треба потрапити нагору!
Я був правий!
Ти став найславетнішим Санчезом усіх часів!
Потанцюємо, сеньйорито?
Я вже думала, ти не спитаєш ніколи.
Непогано, гітаристе.
Тепер твоя черга!
Обережно, сестри!
Рятуйтеся!
Привіт, Маріє!
Привіт!
Я заберу з собою усе це місто!
Більше ніяких тіней, тату.
Не відступати?
Не здаватися.
- Маноло, колона! - Бачу.
Ні. Ні!
Гей!
Не припиняй битися за праве діло.
Стій, що?
Маноло!
Адьйос, брате.
Що він робить?
Не забувай мене.
Ні!
Чакала вбито!
Назад!
Маноло?
Це я, кохана.
Але як ти вижив?
Я тут ні до чого.
Хуакін.
Ти віддав мені медаль.
Ти збирався пожертвувати собою
заради мене.
Я подумав, уже час
стати справжнім героєм. Як ти, Маноло.
З тобою все гаразд?
Я ще ніколи так добре не бачив.
Настав час відкидати наші власні тіні.
І писати наші власні історії.
Так Хуакін з'ясував, що для того, щоб бути справжнім героєм...
Треба забути про себе.
Нам треба зробити ще одне,
синку.
Ти береш Маноло за чоловіка?
Так.
Силою, даною нам Книгою життя...
Ми оголошуємо вас чоловіком і дружиною.
Можете поцілувати
нареченого?
Вона стане чудовою представницею родини Санчезів.
І сьогодні був вдалий день
мертвих.
Що ж,
виходить, ти виграла парі, кохана.
І заодно завоювала моє серце, знову.
Бальбі.
Пробач мені, кохана.
Ти заслуговуєш кращого, ніж я. Тепер я це знаю.
Ти колись мені пробачиш?
Я пробачаю.
Чоловіче, може, заспіваєш?
Як скажете, місіс Санчез.
Я буду поруч з тобою
Навіть коли ми впадемо
Я буду каменем, щоб спертися І підніму тебе високо
Щоб ти стояла над усіма
І я не дам тобі впасти
Я тебе
Не відпущу
Де б ти не була Де б ти не був
Я буду там
Де б ти не була Де б ти не був
Я буду там
Розірви ці гігантські серця Які б'ються у грудях у нас
Давай пообіцяємо Нескінченне
Кохання
І я не дам тобі впасти
Я не дам тобі впасти
Я тебе не відпущу
Де б ти не була Де б ти не був
Я буду там
Де б ти не була
Де б ти не був
Я буду там
Де б ти не була Де б ти не був
Я буду там
І земля крутиться далі,
з'являються нові історії,
люди приходять, люди йдуть,
але їх ніколи не забувають.
І єдина істина, яку ми знаємо і яка знову підтвердилась -
що любов, справжня любов,
дійсно хороша любов
ніколи не вмирає.
Карамба, мене це щоразу проймає.
Гаразд, діти, музей зачиняється.
Надворі вас чекає автобус.
Адьйос, гарна пані!
Адьйос, Сашо!
Ла Катріна?
Ла Катріно!
Ти не стомлюєшся мене дивувати,
кохана. Така пристрасть.
Хто завгодно може померти.
У цих дітей буде наснага до життя.
Б'юся об заклад, ти права, кохана.
Слухайте, а напишіть власну історію.
Переклад: Bладислава Бурмістрова, Deluxe