Adio, orfelinat!
Încetișor...
Încă un pic...
Stai!
Unde este Felicie?
Domnule, nu știu.
La ce te uiți întruna, aiuritule?
Du-te și adu-o pe Felicie.
Știți, am mici dificultăți în a-mi da seama în ce direcție...
Acum!
Victor!
Poți să mă ajuți?
Gata.
Nu mai face fața aia!
Nu fac. Sunt doar puțin rănit că tu...
Nu știu. Evadai fără mine!
Să evadez! Eu?!
Nu! Doar mă uitam la priveliștea încântătoare.
Pentru că, să știi, n-ai rezista nici 5 minute fără mine în libertate.
Nu începe iarăși. Știi cum se termină.
Am ajuns în același timp și vom evada în același timp.
Îți promit.
Bine.
Victor!
Nu... Iar începem.
Asta este ultima oară.
- Ne pare rău. - Ne pare rău și...
Dă-le drumul!
Tu du-te în camera ta.
Mulțumesc. Mulțumesc, maică superioară.
Ajunge. Du-te în cameră.
Și dacă îmi permiteți, astăzi arătați foarte...
- Ajunge! - Superioară.
- Ajunge! - Bine.
Felicie...
Știu că visezi să devii o dansatoare, toți știm asta.
Dar eu...
Toată lumea are câte un vis.
Dar să-ți intre bine în cap. Visurile nu sunt realitate.
Visurile dispar pentru că viața e grea, dură și fără milă.
Dar...
Ne-am înțeles?
Am înțeles.
O școală de dans în Paris, domniță.
Opera de Paris.
Plină de dansatoare și... dans.
- Unde ai găsit asta? - Am sursele mele.
- Bine? De ajuns. - Pot să mai văd o dată?
- Nu. - Te rog.
Nu. Dar dacă evadezi cu mine diseară îți dau cuvântul meu
te voi duce la școala asta de dans și ai să ajungi cea mai mare dansatoare,
iar eu am să fiu cel mai mare inventator dintotdeauna.
- Ai un plan? - Un plan perfect.
Un plan demn de geniul meu absolut și complet incontestabil.
Dă-mi să văd.
- După evadare. - Acum!
- Am spus după. - Acum!
- După! - Acum!
După!
O școală de dans în Paris...
Sunt eu. Haide!
Vai! Găina e parte din planul tău genial?
Da.
Perfect.
O duc pe această biată dezertoare la maica superioară!
Bine, soră.
Urgență!
Activați planul B!
Pe aici!
- Ăsta a fost planul tău perfect? - Mă critici tot timpul.
- Tu ești un evadator groaznic! - Cuvântul evadator nu există.
Nu din nou!
Vin...
imediat!
Deschideți ușa!
În ultimele trei luni am studiat găinile.
Știu cum se hrănesc...
Deschideți ușa!
Știu cum umblă...
Știu și cum fac ouă.
Nu există nimic despre găini pe care să nu îl știu.
Mă numesc "Aripi de găină"!
Găinile nu zboară!
Da, dar au aripi. Trebuie să zboare!
Zbori! Nu-i așa?!
Zboară!
O să vă găsesc eu!
Veniți aici, pușlamalelor!
Adio!
Ce?! Hei, stați!
Cum spuneam?! Haide!
Uite, zburăm!
Într-o zi, toată lumea va călători așa.
Cutiuța mea muzicală.
Victor! E în spatele tău!
Am să vă prind pe amândoi. Nu plecați nicăieri.
Nu!
Stai că-ți arăt eu ție!
Rezistă!
Mulțumesc.
Victor, ai grijă!
Acum v-am prins!
Nu aveți scăpare.
Pe aici! Să mergem!
Stai!
Nu!
Haide!
Prinde-mă!
- Dă-mi drumul! - Lasă-l în pace!
Dă-mi drumul, nesuferitule!
A mers bine, nu?
Ești incredibil.
Știu.
Victor, chiar am reușit.
Da, chiar am reușit.
Nu...
Pot s-o repar eu.
Dar, trebuie să-ți spun că având în vedere că ăsta era singurul lucru
care era în coșul în care te-au lăsat la ușa orfelinatului,
ai putea să ai un pic mai...
picuț, micuț...
mai multă grijă de el.
Gata! Nu-mi mulțumi.
Iar mâine, cherry, Parisul...
va fi al nostru.
Bună dimineața, Soare!
Când te-ai spălat ultima oară pe dinți?
Începi cu ăsta.
Nu văd unde suntem.
Nicio grijă, suntem în Paris.
Liniște. Or să ne prindă.
Să nu mai aud niciun zgomot.
N-am fost eu.
E incredibil!
Parisul e minunat!
Și unde e școala de dans?
Relaxează-te, Felicie! Bucură-te de Paris.
Respiră-l! Salut!
Ce mustață încântătoare, domnule.
Da, Parisul! Orașul iubirii...
Orașul visurilor. Orașul faimei și al belșugului.
Orașul... felinarelor.
Orașul porumbeilor.
- Am spus deja iubirii? - Da, ai spus.
Acum zi unde e școala.
Nu știu.
Nicio grijă. Suntem o echipă. O s-o găsim împreună.
Crezi că a fost o greșeală să venim la Paris?
Nu spune asta. Niciodată nu trebuie să renunțăm la visuri.
Suntem copii. Suntem singuri.
Am luat-o razna crezând că pot să devin dansatoare?
Tu ce crezi?
Victor?! Ziceam...
Victor?
Sunt bine!
- Vino înapoi! - Nu știu să înot.
Ne vedem pe podul ăsta mâine la aceeași oră.
Indiferent de cât de periculos va fi, am să mă întorc!
Victor! Întoarce-te!
Nu pleca!
Te rog...
ACADEMIA NAȚIONALĂ DE MUZICĂ
Ce cauți tu aici, înăuntru?
Ai venit să furi, nu-i așa?
Răspunde! Ești o hoață!
Nu furam nimic. Mă uitam la dansatoare.
Minți! Golește-ți buzunarele!
Lasă-mă!
Da?!
Las-o în pace.
A venit aici să fure.
Ba nu. N-am... N-am furat nimic.
Gândește-te mai bine.
Dacă-i faci rău, va trebui să explici cum a reușit să intre, înainte de toate.
Și... nu se presupune că tu ai grijă de clădire?
Chiar vrei să îți asumi așa ceva?
Dispari!
- Stai! - Du-te! Pleacă de aici!
Nu am nimic de furat.
Nu pot... Nu pot să vorbesc.
Vreau doar să îți mulțumesc că m-ai salvat.
Mi-ai mulțumit. Acum, drum bun!
Scuzați-mă. Dar cine era dansatoarea de pe scenă?
Rozita Morrie. Prima balerină la operă.
Și chestia aia...
Săritura aia ciudată... Ce-a fost aia?
Și tu ești o dansatoare?
Sunt o femeie de serviciu, iar tu ești iritantă.
Pleacă!
Dar tu ești prima persoană din oraș care a fost bună cu mine.
M-am rătăcit de cel mai bun prieten al meu.
N-am unde să mă duc.
Și sunt orfană.
Bună încercare. Dar urăsc copiii.
Mai ales pe cei orfani.
Caută-ți pe altcineva.
Scările, Odette. Sunt sub orice critică.
Am oaspeți mâine după-masă. Și vreau ca totul să arate impecabil.
Am înțeles, doamnă.
Dacă ai înțeles, de ce te duci în camera ta?
- Lasă-mă să te ajut. - Pleacă de aici!
Ai nevoie de mine. Știu să curăț.
De fapt, curăț ca lacrima, mi se zice.
Sunt tânără, îmi funcționează picioarele, ție nu.
O să fie mult mai ușor cu mine ca ajutorul tău.
Vii odată?!
Chiar că sunt multe scări.
Tu ești îngrijitoarea?
Da. Și poți să stai cu mine până te pui pe picioarele tale.
Cu o condiție. Gata cu întrebările.
Până când pot să stau?
Asta a fost o întrebare.
Apropo, cine e vrăjitoarea aia?
Regine Leon. E proprietara clădirii.
Și mănâncă mereu orfane roșcate cu codiță.
Acum, curăță!
De cât timp lucrezi aici? Cum te numești?
Ai vreo poreclă? Vrei s-o știi pe a mea?
O să am patul meu? Tu sforăi?
Te trezești ușor dimineața? Care-i fructul tău preferat?
Ce mănânci la micul dejun? Mie îmi place baghetă cu gem.
Știi, eu am fugit de la orfelinat ca să ajung elevă la operă.
Nu zău?!
Tu lucrezi acolo. Sigur cunoști oameni.
- M-ai putea ajuta? - Nu-ți face speranțe.
Ce a făcut acea balerină e... A fost așa magic!
Ador să dansez. Ție îți place să dansezi?
Asta pentru că șchiopătezi?
- Ridică-te! - Da, doamnă.
- Ea cine e? - Nimeni. Mă ajută.
- S-o hrănești din salariul tău. - Da, doamnă.
Vreau să aerisești și să calci lenjeria acum.
Nu e curat.
Bună!
Servitoarea trebuie să bată întâi.
Tu cine ești?
Sunt Felicie. Lucrez cu Odette. Fac curățenie.
Bine, am terminat. Pe curând!
Stai, mincinoaso! Mă spionai, nu-i așa?
- Nu prea cred. - Ba, așa făceai.
O admirai pe cea mai minunată dansatoare pe care ai văzut-o vreodată.
Nu-i așa, mincinoaso?
Nu ești tu cea mai minunată dansatoare. Ieri am văzut-o pe...
Nu fi insolentă!
- Ești o balerină? - Voi fi în curând.
Mama și cu mine așteptăm scrisoarea mea de admitere la operă.
Sunt atât de talentată!
În plus, directorul ia cina la restaurantul mamei mele.
Și e înnebunit după coaste calitatea l.
Și anul viitor pe vremea asta voi fi o faimoasă balerină.
Balerină?! Și eu!
Momentul adevărului, mincinoaso.
Ești un nimic. Eu sunt o stea.
Tu doar orbitezi în jurul meu.
Ce e aia? Ai furat ceva de la mine?
- Nu! - Arată-mi!
- Ce e asta? - E a mea. E prețioasă.
Sunt sigură... Prinde!
Nu!
Hopa!
Nu...
O scrisoare de la operă pentru doamna Regine Le Haut
și domnișoara Camille.
Frumoasă hârtie. Embosată, cerneală albă...
Ce nepoliticos!
Copiii din ziua de azi! N-au maniere.
Dă-mi asta!
Tu nu ești Camille Le Haut!
- Ba sigur că sunt! - Ba nu ești! De data asta, chem poliția.
Poliția?! Poliția, de ce? Nu!
Ce se petrece aici?
Ea spune că e Camille Le Haut.
- Ești tu Camille Le Haut? - Da.
Este Camille Le Haut!
Înapoi la postul tău, prietene.
Prea bine, cum doriți.
Bine ați venit, dră Le Haut. Încântat.
Asemenea.
Eu sunt Auguste Emmanuel Vaucorbeil, directorul operei.
Te afli aici
pentru că la mama ta se prepară cele mai bune coaste din întregul Paris.
Sper că poți să și dansezi.
Normal.
- Tu nu ești dansatoare, nu-i așa? - Ba da, sunt.
Cine ar fi crezut?! Înapoi la oră!
Bine.
Cel mai mare balerin al tuturor timpurilor.
Cel mai talentat coregraf din univers și din afara lui.
Este chipeș, elegant, este puternic.
Are caracter. El e de bază.
- Vrei ceva de la mine? - Cum de ai știut?! Da.
Am înscris-o pe Camille Le Haut în clasa ta.
Mulțumesc.
Hei, salut! Bine...
Super!
Eu sunt Felicie.
Ferici?
Nu, nu. Scuze.
Sunt... fericită. Foarte fericită să fiu aici.
Și numele meu e Camille.
Bine. Eu sunt Nora. Dar toată lumea îmi zice Nora.
Ăsta e numele care merge cu fața mea.
Hei, încălzește-te!
Să mă încălzesc?
Măi, să fie! Nu pot să cred!
Presupun că ești nouă aici, nu drăguță?
Și cum ți-ai dat seama?
El cine e?
Cred că glumești, nu? E Louis Merante.
Maestru balerin, coregraf renumit,
omul care a făcut cele mai mult piruete vreodată într-un singur solo.
Piru... ce?
Răsuciri. Răsuciri foarte grele.
187 în total. Și imediat după, a vomitat.
Liniște, domnișoarelor!
Poziția întâi.
- A doua. - Ce?
A treia.
A patra.
Și vă odihniți într-a cincea.
Astăzi e o zi mare.
Organizăm probe pentru rolul Clarei din "Spărgătorul de nuci".
Care va avea premiera în Ajunul Crăciunului cu Rosita Mauri, cap de afiș.
Rosita? Rosita Mauri?
Nu pot să cred!
Așa.
Fiecare fată din această sală are șansa de a dansa în noul meu balet.
Cu excepția ta!
Toate ați muncit din greu, cu excepția ta.
Toate sunteți aici datorită talentului și ambiției.
Cu excepția mea!
Exact! Probele vor începe de mâine.
În fiecare zi va fi eliminată câte una din voi.
Așa că, mâine, fetiță bogată,
indiferent câte sfori ai tras ca să ajungi aici,
cea care pleacă, vei fi tu.
Dar, mama mea servește cele mai bune coaste din Paris.
Eu sunt vegetarian.
Întâia... A doua... A doua.
Nu. A doua. A treia.
A treia!
A treia... A patra. A cincea.
- Întâia. A doua. - Salut!
A treia.
Bonjour.
- A cincea. - Ce mai faci?
A șasea. Și... nu există așa ceva.
Și eu mă bucur să te văd.
- Victor! - Salut!
- Am atâtea lucruri să-ți povestesc. - Și eu.
De data asta, chiar e stricată.
- Poți s-o repari? - Nicio grijă, o rezolv eu.
Eu sunt câștigătorul micului nostru pariu.
- Ce pariu? - Știi tu.
Ăla despre cine-și îndeplinește primul visul.
- Voi fi un inventator! - Serios?
Ești invidioasă, pentru că în 24 de ore
am găsit de muncă la omul care construiește aia.
Te-ai lovit la cap când ai căzut pe vapor ieri?
Nu. Ieri, după ce noi doi ne-am despărțit,
m-am plimbat liniștit pe străzile Parisului.
A fost totul bine, aproape perfect. Nu mi-a fost chiar deloc frică.
Și-apoi niște localnici încântători m-au ajutat să-mi găsesc drumul,
și n-o să-ți vină să crezi, dar apoi am dat peste un bar breton,
și am avut parte de o mare primire călduroasă.
M-au primit precum un frate. Un fiu, un nepot!
Și după aia am cunoscut un super-tip, numit Mathurin.
Am vorbit, am râs, am dansat amândoi, și-apoi...
noul meu prieten și cu mine am decis să mergem acasă la el.
Și n-o să-ți vină vreodată să crezi,
dar lucrează în atelierul lui Gustave Eiffel.
Cel mai drăguț, mai bun și mai... magnetic inventator din întreaga lume.
Am să fiu mâna dreaptă a celui mai faimos inginer din lume.
Ah... și am luat-o de la capăt cu aripile de găină.
Acum încerc să combin viteza aerului cu sistemele de captare fibroasă.
Încerc să fac un zmeu.
- Și eu am făcut progrese. - Serios?
Sunt o dansatoare. Da.
Da... Studiez la operă.
Și în curând voi fi o stea la Opera de Paris.
Tu?! O dansatoare la operă?
Bine. Pot să știu cum ai ajuns să intri la operă?
Pe ușă... Am văzut lumini aprinse și...
- Minți. - Bine.
E Camille Le Haut. Cea care mi-a stricat cutiuța.
Minți!
- A vrut să-și ceară scuze... - Minți!
- Lasă-mă să termin. - Minți.
Așa că mi-a dat scrisoare ei de admitere la operă.
Minți!
Când minți, îți tremură nasul.
Ești insuportabil!
I-am furat identitatea.
Ce?! l-ai furat... Ce te-a apucat?
Victor?!
Victor!
Întoarce-te! Nu pleca!
Am să mă întorc!
Iarăși?
Iar în final... șpagatul.
Acum, ridicați-vă!
Lecția s-a sfârșit!
Iar persoana care ne părăsește azi, ești tu!
Ai energia unui glonț, dar grația unui elefant deprimat.
Fă-ți bagajul.
Vă rog să vă rugați, madmoiselle.
Dar îmi place aici.
Ridicați-vă, acum!
- M-am înțepenit! - Scoateți-o de-aici!
Nu ați spus că pleacă o singură fată per lecție?
Prea bine.
Până la următoarea întâlnire, când chiar îți voi spune "Pa, pa!".
- Merante mă urăște. - Nu spune asta. Așa e el!
Nu, are dreptate. Te urăște.
Dacă ar putea, ți-ar distruge genunchii cu bastonul lui.
N-am nicio șansă.
Întotdeauna ai o șansă.
Nu întotdeauna. Ăsta pare un caz fără nicio șansă.
Dar vreau atât de mult să rămân!
- Atunci, ai 12 ore să te pui la punct. - Da.
Ascultă. Forțează-te. Și apoi lucrează și mai mult.
El cine e?
Rudi. De la cea mai bună clasă de băieți.
Posesorul celor mai frumoși pomeți din întreaga operă.
Îl iubesc. E așa blond!
Și strălucitor.
- Tu ești nouă, da? - Da.
Ea e Camille.
Are doi ochi.
Tu ai spirit, Camille, dar dansezi... oribil.
Ăsta cine se crede?
Până data viitoare, Minușca.
Poate în visele tale.
Felicie?
- Ce cauți tu aici? - Pot să-ți explic.
Nu e nimic de explicat.
Așteaptă.
Așteaptă!
Îmi pare rău. De trei ori rău.
Dacă ar exista un cuvânt mai mare ți l-aș spune.
Te-am lăsat să intri în viața mea și tu m-ai mințit.
Nu-mi plac mincinoșii.
Mi-aș putea pierde slujba.
Am înțeles. Am greșit. Dar tu nu înțelegi...
Dintotdeauna mi-am dorit să dansez.
Și când am văzut-o pe Rosita Mouri făcând mișcările alea fantastice,
am știut că așa îmi doresc să ajung, am știut că visul meu se poate îndeplini.
Știu că e greu de înțeles, ție nu-ți place dansul.
Dar mai vreau doar să știi că îmi pare cu adevărat rău.
Vreo scrisoare?
Nu a venit nimic.
De îndată ce vine, mi-o aduci.
- Poți să dansezi? - Da. Sau așa cred, cel puțin.
Pregătirea începe mâine la 5 dimineața.
- Ești profesoară? - Ai altă opțiune mai bună?
5 dimineața?
E timpul!
Sari și sună din clopoțel.
- De ce? - Tu doar fă-o!
- Nu vrei să dansez? - Fără vorbe!
Sari și sună din clopoțel.
- Din nou. - Ai spus că mă vei antrena.
Asta fac. Din nou!
Felicie, îți lipsește precizia și finețea. Nu ai deloc simțul ritmului.
Nu ai nici echilibru, nici eleganță sau șarm.
Serios? Nu poți vedea toate astea într-o săritură.
Sau poți?
Poți.
Din fericire, ai energia unui glonț,
de asemenea și grația unui elefant deprimat.
Hei, Merante a folosit exact aceleași cuvinte.
După 10 ani de făcut curat, prinzi chestii din zbor.
Bine. Acum sari, sună din clopoțel și aterizează în apă fără să stropești.
Dar e imposibil.
Credeam că e visul tău să dansezi.
Bine.
Haide!
Plecați!
Tu!
Asta n-a fost pur și simplu slab, ci o catastrofă
învelită într-un dezastru și cu garnitură de groaznic.
Pa, pa!
Tu, eu, sus!
E incredibil!
Ultima oară când ne-am întâlnit, m-am purtat ca un mojic.
Scuze. Permite-mi să mă prezint.
Sunt Rudolf Dimitriev Stanislav Artiom Rankovski...
Al treilea.
Impresionantă alegere de nume.
Nicio grijă. Tuturor le e greu la început.
Dar tu și cu mine suntem unici și nu respectăm reguli caraghioase.
Da?
Ai succes cu replica asta de agățat?
Nu e replică. Ți-o spun numai ție, Camille.
Numai ție.
Milușka!
Te simți bine, Camille?
Da. Sunt bine.
Și un băiat, Rudolf, care se pare e un prinț rus adevărat,
cu castel, și păuni, și pomeți...
și m-a dus pe acoperișul operei și se uita la mine așa...
apoi așa...
și apoi, o dată, uite așa!
Stai un pic! Un băiat? Ce fel de băiat?
Păuni? Ce fel de pomeți?
Și... Rudolf?
E un prieten. Mi-a spus că voi ajunge orice îmi doresc să fiu.
Și eu îți spun asta.
Dar el e și profund.
Profund?
Da, da! Eu am astea!
- Porți. - Da!
Porțile către atelierul noului meu șef. Inginer, geniu.
Dacă ai vedea ce e în spatele porților ăstora, ar trebui să te elimin.
Se pare că va trebui să mă elimini acum.
Ce e aia?
Statuia pubertății!
Urmează să plece în America.
Dar e super-secretă, așa că nu ai văzut-o, bine?
Bine.
Deci, aici e biroul meu. Căminul ideilor mărețe și al geniului.
Spre exemplu.
Aici vedem planurile pentru aripile de găină. Versiunea trei.
În prezent, șeful meu și cu mine, lucrăm la mai multe invenții...
importante.
El... el îmi spune "Omul cu ideile".
Știi să folosești toate chestiile astea?
Nu chiar. Dar eu am un scaun.
Bună, Victor.
El e îngrijitorul. Îl duce capul, dar nu foarte departe.
Trebuie ascuțite toate creioanele,
iar șeful vrea să-i lustruim cizmele pentru mâine.
Spuneai că șeful îți spune "Omul lui de idei".
El vine cu ideile, și eu cred că-s bune. Dar e un început.
Victor, ai avut dreptate cu o chestie. Visurile se pot îndeplini.
Poziția întâi, a doua, a treia, a patra, a cincea.
Aceste cinci poziții sunt baza pentru orice.
Poziția întâi, a doua, a treia, a patra, a cincea.
Acum salt.
Poziția întâi, a doua, a treia, a patra, a cincea.
Și... poză. Și... zâmbește.
Abia atunci când ești obosită începi să progresezi.
Tu... ai fost o dansatoare.
- Nu? - Fără întrebări.
Din nou!
Ca să ajungi, ai putea încerca să stai pe vârfuri.
Simte echilibrul!
Degetele tale trebuie să fie flexibile ca trestia și tari precum piatra.
Poziția întâi.
- Fără să folosești mâinile. - Ce?!
- Încearcă așa. - Oprește! Stop!
Chiar ai fost balerină, nu?
Bineînțeles că am fost, Sherlock Holmes.
Ca să faci piruete, trebuie să devii stăpâna propriei tale amețeli.
Uită-te într-un punct fix, și nu îl pierde din ochi!
Bine, acum vino spre mine fără să verși apa.
- Noroc. - Noroc.
Încearcă să i-l prezinți piciorului tău stâng pe cel drept.
Poate într-o zi se vor înțelege.
Te așteaptă un viitor strălucit ca vânzătoare de lumânări.
Poziția întâi, a doua, a treia, a patra,
și vă odihniți într-a cincea.
Vă mulțumesc, domnișoarelor.
- A fost mai bine. - Mulțumesc.
Sunt gata să fac săritura aia ciudată.
Și eu sunt împărăteasa Josephine.
- Chiar sunt! - Sigur că ești.
Dar e o diferență între a fi gata și a fi pregătită să o faci bine.
De aceea, ne antrenăm în fiecare zi.
Și astăzi ce am făcut?
Și-apoi, vei fi pregătită
când vei putea răspunde la întrebarea: "De ce dansezi?".
Deja am răspuns. E visul meu!
Au!
Au?!
Apropo, săritura aia ciudată se numește "le grand jeté".
- Iar tu nu ești pregătită. - Tu faci dans sau kung fu?
Ești atât de nostim...
El e Victor. Am fugit împreună de la orfelinat.
Bună ziua. Ador șorțul dumneavoastră.
- Văd că ieșiți în oraș în seara asta. - Da.
Adu-o 5 minute mai târziu și vei fi cu 5 centimetri mai mic.
Desigur, desigur, desigur.
O duc într-un loc liniștit, sobru.
Muzică bretonă?
Scuze.
Ador chestia asta.
Petrecere!
Ai spus că adori locul ăsta, sau pe mine?!
- Asta e iubita mea! - Ești un tip norocos.
Sper că mâine vei avea un pic mai multă demnitate.
În seara asta te-ai descurcat destul de bine.
Mulțumesc, domnule.
Habar n-am de ce ești fericită, dar e minunat!
Ei, ar fi mai bine să intru. Mâine am concurs.
Desigur. Somn ușor și...
Ce?
Eu cred că... că ești minunată.
Mersi.
Ce faci acolo?
Nimic. Eu doar mă întindeam.
Să mă dezmorțesc.
Da, bine. Da, mai bine plec.
Tont, tont, tont!
Victor, m-am simțit incredibil.
Mulțumesc. Noapte bună, Felicie.
Scuze. Mademoiselle Camille Le Haut.
Mincinoaso! Vreau să ajungi la închisoare.
Mi-a furat viața, onoarea și numele. Le vreau înapoi!
- Prea mult. - Bine.
Care este numele tău?
Mă numesc Felicie Lebras. Vin de la un orfelinat din Bretania.
Nu am vrut să-i fac rău lui Camille, am vrut doar să intru la operă și...
Îmi pare rău.
Madame...
Tu, trădătoareo! Tu știai de asta.
Mi-ai înșelat încrederea. Ești concediată!
Liniște!
Bine...
Vă place, ori nu, iată propunerea mea.
Dră Le Haut, puteți intra în clasa prim-balerinelor începând de mâine.
Și veți participa și la probele pentru "Spărgătorul de nuci".
Dar vreau să fie clar.
Dacă o dați afară pe madame Odette, eu o dau afară pe Camille.
Iar tu...
Tu ți-ai făcut o intrare oribilă la aceste cursuri.
Ai mințit și ai înșelat oameni pentru a fi aici.
Dar ai dat dovadă și de mult potențial.
Și ai muncit din greu și ți-ai arătat dedicația.
Cred că ai avut un profesor bun.
Așa că poți rămâne și tu la probe.
Dacă iei rolul din "Spărgătorul de nuci"
poți deveni și tu o prim-balerină.
Dacă nu reușești să obții rolul, va trebui să părăsești opera.
- S-a înțeles? - Da.
- E clar și pentru dvs, madame? - E clar.
Așadar, Felicie Lebras, din Bretania,
viitorul tău la operă stă doar în mâinile tale.
Dar dacă e bună, mamă?
Ia rolul ăla! M-ai auzit? Vreau răzbunare!
Și o voi avea!
Și când dă cu mătura e grațioasă.
A fost o dansatoare bună, nu-i așa?
Nu a fost doar bună, ci cea mai bună din generația ei.
Dar, apoi, a fost un incendiu pe scenă.
Pentru ce e asta?
Pentru tot.
Nu avem timp de asta. E vorba de viitorul tău acum.
Ai doar o singură oponentă: Camille.
Am văzut-o, o cunosc, are o tehnică perfectă
și e mai puternică decât pare.
Are precizie, rigoare, iar a pierde nu e un cuvânt din vocabularul ei.
Sus, jos!
Din nou! Sus, jos!
- Sus... - Am obosit!
Oboseala e pentru învinși. Din nou! O să obțin rolul ăla.
Dacă vrei să o învingi cu armele ei, ai să pierzi.
Dieta ta lasă de dorit de la prea puțină mâncare.
Mușchii tăi sunt moi ca budinca.
Așa că, pe scurt, ai să fii umilită.
Ce mai încurajare! Și atunci cum pot să obțin rolul?
Ai să obții rolul, pentru că tu ai ceva la care abia poate visa. Pasiune!
Pornește de acolo, simte-ți furia și suferința,
tristețea și bucuria și pune-le pe toate în dansul tău.
Trăiește muzica! Simte-o!
Fiecare notă, fiecare sunet, fiecare armonie trebuie să te facă
să vibrezi din vârful capului până în unghiile de la picioare.
Astfel, și numai astfel, vei putea să o învingi.
În regulă. Persoana care ne părăsește azi este...
- Aici e capăt de linie, dră Nora. - Ce linie? Am ieșit.
Îmi placi. Învinge-o!
Camille și Felicie!
Mâine dimineață la ora 8 vom afla care dintre voi va avea onoarea
de a dansa rolul Clarei în "Spărgătorul de nuci" cu Rosita.
Tot ce pot să vă spun este să dați ce aveți mai bun, doamnelor.
Ai progresat foarte mult, mincinoaso,
dar mâine dimineață eu voi fi cea aleasă.
Vom vedea.
Poți să muncești cât de mult vrei, să te antrenezi 24 de ore pe zi,
dar tu vei fi întotdeauna un nimic.
- Ba sunt cineva. - Și cine, mai exact?
Răspunde-mi. Cine ești tu?
Ești nimeni!
Nimeni.
Nu are dreptate. Nu ești singură.
Ce?
Mă ai pe mine.
Și știu exact ce trebuie să facem.
Diseară, pentru a ne demonstra conexiunea
o să organizăm o mică petrecere romantică.
Îți ofer Turnul Eiffel, îți ofer artificii.
Diseară la 7. Diseară.
Am antrenament.
Tu nu ai nevoie de antrenament și nici să știi cine ești.
Tu ești unică!
- Mai zi o dată! - Diseară.
Felicie, îmi face mare plăcere să-ți ofer...
Nu!
Victor, am ajuns în marea finală.
Felicitări! Și eu am vești foarte bune.
Șeful meu mi-a vorbit, în sfârșit, mi-a zis:
"Jos de pe piciorul meu, mutație biologică ce ești!"
Asta e bine, nu?
- N-ai pic de clasă. - Cum? Eu n-am clasă?
- Rudi are clasă. - Iarăși Rudi?
- Ce e, acum e iubitul tău? - Nu! Noi doi suntem conectați.
Bine, bine. Ai câștigat!
Am să-ți arăt clasă și conectivitate... xiune...
Cina! Tu și cu mine! Niște cuțite, furculițe, șervete...
La șapte seara... Piciorul din nord al Turnului Eiffel.
Ăsta a fost un "Da"?
Da!
A fost un "Da".
Ia loc. Am ceva pentru tine.
Au fost ale mele. Acum sunt ale tale.
- Mersi. - Bine. Gata cu vorba.
Mănâncă și apoi ne antrenăm pentru mâine.
- Ce? - Diseară ies cu Rudi.
El zice că-s gata. Spune că-s unică.
- De ce dansezi tu? - Nu mai pune întrebarea asta.
Când eu eram balerină,
în seara dinaintea unei probe mă antrenam și apoi mă odihneam.
- Rudi mă așteaptă. - Rămâi.
Nu! Nu ești mama mea!
Îmi pare rău. Nu am gândit-o.
În regulă. Atunci, du-te.
Uită-te la pasăre.
Nu, la mine.
Uită-te la pasăre.
Nu, nu, uită-te la mine.
Asta e o poezie pe care am compus-o în cinstea ta.
Desigur. Un poem.
Uită-te la pasăre!
Ea zboară în cer, Nimeni n-o poate prinde.
Îți place?
Este... Păi... original.
Știu. Îți mulțumesc.
Haide, Minușka!
Să mergem! Până sus de tot! La stele!
Bine, Matty, să repetăm.
Maestre, muzica! Clasică.
Bine. Dar asta nu e în zona mea de confort muzical.
Oprește-te! Stop, stop, stop!
Atunci, bretonă, dar încet și romantic.
Asta o s-o dea pe spate!
O să ajungă, o să chicotească, eu o să fiu întunecat și misterios,
eu îi dau cutiuța muzicală, ea e toată... copleșită.
Eu nu știu prea multe despre fete, sincer sunt un mister pentru mine.
Dar știu că fata asta n-o să vină.
Tânăr neghiob și inocent! Ba sigur că va veni!
Deja pot să-i simt parfumul.
Nu! Cerșetori! Parisul e plin de cerșetori!
Nu te teme!
- Dar... - Liniște!
Urmează-mă! Nu-ți fie frică!
Am dezvoltat o tehnică de luptă bazată pe dansul cazac.
Nu fi caraghios!
Bine, oprește-te imediat!
- E prietenul meu. - Asta e vreun fel de glumă?
Nu, el e Victor. Am crescut împreună.
Măi, să fie! Asta e amuzant.
Prieteni?! Dacă suntem prieteni, de ce-ți este rușine?
- Dar nu mi-e rușine. - Ba da, îți e.
Mi-e milă de tine, Felicie.
- Ești gelos? - Nu.
De când ai intrat la operă cine încerci să fii?
Te încurci cu "sparanghelul" ăsta păros?
Mă întristezi.
Liniștește-te!
Te-aș putea distruge cu o mișcare a degetului meu mic.
Dar asta mi-ar face degetul murdar și mirositor.
Oi fi eu murdar,
dar măcar eu nu-mi petrec toată ziua în colanți.
Nu pot să cred asta!
Ea-i muza mea.
Da? Atunci ea e... ce-ai zis tu de două ori mai mult.
Sparanghelule!
Opriți-vă!
Sunteți tonți amândoi!
Bine, atunci, la revedere.
La revedere.
E atât de josnic!
Oh, nu! Proba!
- Și eu am spus... - Hei, ai grijă!
Producția asta a "Spărgătorului de nuci" este cea mai faină!
Îți mulțumim, domnișoară.
Orfana a întârziat. S-a terminat.
Dat fiind că Felicie nu a catadicsit să se prezinte la concurs,
este Camille cea care va dansa cu Rudi.
Stați! Am sosit! Vă rog, lăsați-mă să dansez!
S-a terminat! Nu înțelegi asta?
Luați loc!
Îmi cer scuze.
- Ai dormit? - Nu prea mult.
- Te-ai antrenat ieri? - Nu.
De ce?
Prea bine! Muzica!
Începe din nou!
A căzut! E descalificată!
Începe din nou!
Îți amintești înțelegerea?
Camille, tu vei dansa rolul Clarei în "Spărgătorul de nuci".
Credeai că scapi așa ușor?
- Mincinoaso! - Nu!
Dă-mi drumul! Nu!
Vă rog, vă rog!
Odette!
Nu!
Odette!
Felicie!
N-o vei mai vedea niciodată. Și, desigur, ești concediată.
Stop!
Unde este Felicie?
Sunt aici.
E bine.
- Și-a pierdut spiritul - Da, da, da, da.
Revino-ți în fire, caraghios mare ce ești!
Știu, și mie mi-e dor de el.
Așa e! Încercam să evadez.
Dar n-are niciun rost și acum m-ai prins.
Așa că-mi cer mii de scuze și mă întorc în dormitor.
Pe aici! Repede!
Mulțumesc.
Acum, mergi!
Lasă-mă să te ajut.
Ai nevoie de mine.
Știu să curăț. Mi se spune "Curat ca lacrima".
De fapt, eu am nevoie de tine. Vreau să stau cu tine.
Îmi pare așa rău... Mi-a fost dor de tine!
Și mie de tine.
Merante mi-a dat o cămăruță în pod. Există un mic colț și pentru tine.
Munca începe la 6 dimineața. O oră pentru prânz.
6 dimineața?
Pe cuvânt: nu este aici!
Ai idee când se întoarce?
Te rog...
Păi, de fapt...
Nu. Nu am habar.
Atunci, poți, te rog, să-i transmiți că-mi pare rău?
Am fost nesăbuită și rea și caraghioasă și toantă...
- Și nepoliticoasă. - Și nepoliticoasă.
Spune-i lui Victor că e cel mai bun prieten al meu din lume.
Aia e cealaltă mână a mea.
De fapt, eu am trei mâini.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Atunci, cu bine. - Pa, Victor.
Ăla n-a fost el. El nu e aici.
Victor a reușit un miracol. Cine ar fi crezut?!
Se pare că doar arată ca un gogoman împiedicat.
Nu vrea să mai vorbească cu mine niciodată.
Ba da.
Nu, nu, nu, nu!
Iarăși începe!
Stop!
Rece ca gheața!
Dră Le Haut, aveți spectacol diseară, și până acum nici urmă de emoție.
Dar fac exact pașii pe care mi i-ați spus.
Nu e de ajuns doar să faceți pași.
Găsiți niște furie! Sau durere! Sau iubire!
Găsiți o emoție!
Îi lipsește asta! Diseară lucrul ăsta va fi clar.
În regulă.
Eu o să curăț scările din holul mare. Tu poți termina aici.
Bine...
Las-o! Dă-mi-o înapoi!
Caraghioasa de mine, n-am aruncat-o destul de departe prima dată.
Nu face aceeași greșeală.
De ce pleci? Ți-e frică să fii umilită?
Pare că mai ai nevoie să te antrenezi. Nu ești nici pe departe pregătită.
Am să-ți arăt cum dansează o balerină adevărată.
Ești sigură de asta?
Liniște! Diseară sala asta va fi plină.
Parisul mă va privi pe mine, mă va adora!
Sau nu!
Ți-am zis deja. Tu ești un nimic.
Vei fi mereu un nimic.
Putem afla într-un singur fel. Chiar aici și chiar acum.
Oh, măicuță!
Se luptă!
Poți s-o faci!
Impresionant, doamnelor.
Dar permiteți-mi să vă adresez o întrebare importantă.
De ce dansați?
Eu dansez pentru că...
Dansez pentru că...
Pentru că...
Mă obligă mama mea.
Pentru că dansul a făcut mereu parte din viața mea.
Era acolo, prin mama mea, când eram mică.
Și acum, aici, datorită lui Odette.
Mă face să trăiesc, să fiu eu însămi.
Ar trebui să danseze ea.
Un răspuns foarte sincer și curajos, dră Le Haut.
Aveți un viitor la operă, dacă-l doriți.
Felicie, diseară tu vei dansa în "Spărgătorul de nuci".
Felicitări!
Felicitări, dulceața mea!
Bine, bravo, bravo!
Bravo, bravo!
Da!
Voila!
Le numesc "aripi de porumbel".
Minunat! Dar nu prea cred că vreau să le încerc.
Trăiește periculos, Matty!
Îți promit că or să funcționeze aproape cu siguranță.
Ce frumos!
Matty, ne poți lăsa un pic singuri?
Când?
Matty, singuri!
Acum! Bine.
Diseară dansez la operă. Vreau să fii acolo.
- Serios? - Serios.
Îmi placi, Felicie.
Mă faci să râd și să plâng, în același timp.
Ești un ciudat.
N-ai cum să-l ajuți.
Mai întâi mi-ai înșelat fiica, apoi i-ai furat identitatea,
apoi încerci să ne iei onoarea.
Și viitorul?!
Crezi că îmi poți întoarce fiica împotriva mea?
Și să scapi cu asta?
Nimeni nu mă înșeală!
Mamă!
Ai speriat-o! Oprește-te!
Ultima oară când a întârziat nu s-a sfârșit bine.
Hei, e Matty! Și sora lui geamănă!
Ce s-a întâmplat?
E o doamnă înfricoșătoare care o urmărește pe iubita ta în vârful statuii.
Vrea s-o ucidă.
- Ce? - Iar eu am făcut pe mine.
Haide, repede! Salveaz-o!
Matty, aripile de porumbel!
Asta e singura coroană pe care o vei atinge azi.
Victima unui accident îngrozitor în seara debutului tău.
Vei avea ceva în comun cu Odette.
Amândouă ați fost cândva balerine.
Felicie!
Dă-ți drumul!
Așa...
Felicie!
Nu!
Felicie, nicio grijă. O să ajungi la timp.
Mai sus!
O să ajungem la timp!
La versiunea următoare ar fi bine să adaugi și niște frâne.
Nu poți să recunoști că am inventat ceva ce funcționează?
- Ba pot. - Atunci, spune-o.
Victor François Xavier Întâiul, ești un mare inventator.
Mulțumesc.
Ești pregătită.
Atunci, dansează. Chiar de aici.
Ai câștigat pariul.
Ți-ai transformat visul în realitate.
Hai să vedem Parisul cum arde.
Chiar este iubita mea.
ROMANIAN
Dvdrip by okota_99