Molim vas! Mogu li dobiti vašu pažnju?
Trotoar služi samo za utovar i istovar.
Nema parkiranja, čekanja, ili zaustavljanja, dok...
PLANINA KOJA NAS RAZDVAJA Obrada by: www.exyu-subs.tk
Pažnja, svim putnicima...
Trebali bi da imaju više osoblja. Propustiću moj let.
Čekam ovde više od sat vremena.
Izvinite. Ja nisam u prvoj klasi. -Dobro. -Na letu sam
za Denver koji odlazi za 40 minuta.
Možete li me prijaviti? Imam samo ručni prtljag.
Nećete ga propustiti. Taj let je otkazan.
Idite do korisničke službe, oni će vam pomoći. Žao mi je.
Rekao sam vam. Mogu vas staviti sutra ujutru na najraniji let.
To mi ne odgovara. Ja sam hirurg.
Sutra trebam obaviti hitnu operaciju u Baltimoru.
Pacijent mi je desetogodišnjak.
Mark, mogu da dođem pravo s aerodroma ako moram.
Ema neka me čeka s venčanicom, mogu se presvući u taksiju.
Je li moja majka tamo? Bože.
Biću tamo.
Dušo. Doći ću sigurno, važi?
Slušaj, pusti mene da smislim nešto. Dobro. Ćao.
Večeras ću leteti gde god moram da bih tamo stigao sutra ujutru.
Možete li mi pomoći? -Večeras su svi letovi otkazani zbog oluje koja dolazi.
To ste mi rekli. -Moram doći u Denver na poslednji let.
Uzmite vaučer pre nego što se hoteli popune. -Dobro. -Da, sačekaj.
Da. Ne, to sam samo ja. Možete li mi pozajmiti hemijsku?
Da.
Sačekaj sekund, dušo.
Gospodine. Izvinite. Čula sam vaš razgovor. Mislim da imamo isti problem.
Moram doći do Denvera pre mraka, da uhvatim zadnji let za Njujork.
Nema auta za iznajmljivanje, proverio sam.
Rekao mi je da su letovi otkazani. -Znam. Imam ideju.
Kako se zoveš? -Aleks Martin.
Ti? -Ben.
Ima li koga?
Ima li koga? Voltere. -Taj sam. -Aleks. Čuli smo se. -Da. Ćao.
Da. -Čemu žurba? -Zapravo, sutra se udajem, pa...
Ne možete to propustiti, zar ne? Čestitam vam.
Ne. Mi nismo zajedno. -Nećemo se uzeti. -Tek smo se upoznali. -Ne.
Imam ovaj mali avion, može primiti dvoje. 800 dolara.
Dogovoreno. -Ne brini za njega. On voli ljude. -Stvarno? Ćao!
Opala.
Neću dugo. Ostanite s psom.
On će vam reći kad budem bio spreman.
Ćao. Moramo proveriti kada ima poslednji let iz Denvera.
U ponoć. Stiže na aerodrom "Džon F. Kenedi" u 5:45.
Rezervisao sam nam karte. Nije ih mnogo ostalo. -Jesi? -Da.
Hvala. Jeste popunili plan leta? -Nema potrebe. Još je dan, vizuelno ću leteti.
Šta je sa olujom?
Nadvladaćemo je. -Jesi siguran? -Leteo sam borbenim avionom F-5 u Vijetnamu.
Sve dok niko ne zapuca na mene, dovešću te tamo.
Šta je vas dovelo u Ajdaho?
Medicinska konferencija.
Živite u Njujoruk? -Baltimoru.
Ali ste iz Engleske, zar ne? -Iz Londona.
Oženio sam se s Amerikankom. -To dole je divljina na planini Uintas.
Padne 1.8 metara snega godišnje. Milion hektara čiste prirode.
Polako, dečko. Usput, stacioniran sam blizu Londona. U Milednhalu.
Stvarno? -Da. Tamo sam upoznao ljubav mog života. -Jesi? To je baš romantično.
Gde je ona sada? -Ko će ga znati? To je bilo...
Pre pedeset godina. -Nisi je oženio?
Ne, već je bila udata za drugog. Inače, nisam ja za brak.
Nisam hteo ništa da propustim. Možda bi trebala da se vežeš.
Šta je to?
Igra pamćenja. Moram da preokupiram moju amigdalu.
To je centar u mozgu za... -Da, znam šta je amigdala.
Šta vas dovodi u Ajdaho?
Ubistvo skinhedsa.
Članak o neonacistima u "Gardijanu".
Vi ste novinarka? -Jesam.
To objašnjava silna propitivanja.
Druže. -Odalji se od hrane, momče.
Valtere, vidiš li to?
Sigurno se oluja pomerila.
Solt Lejk Centar.
Solt Lejk Centar, ovde 2-0-9.
V-9.
Potvrdno.
S-0-1.
Jedan. -Voltere? -Jedan. -Voltere? -Sranje.
Voltere. -S-0-2-0.
Ne mogu, ne mogu... -Voltere? -Šta se dešava? -Šta ti je s rukama?
Mislim da ima srčani udar. -Bože. Je li dobro?
Pogledaj me, Valtere. Samo me pogledaj.
Jebi ga! O, moj bože!
Jebi ga!
Bože. Šta ćemo da radimo? -Valtere? Valtere?
Samo uzmi radio. -Ovde 2-0...
Bože! -Dobro, Valtere. -Sranje! -Dobro, samo zgrabi to! -Bože!
Sranje!
Pas! Pas! Jebi ga! Bože!
Stavi sigurnosni pojas.
Stavi ruke iza glave! -Dobro! -Stavi ruke...
Nasloni se! Nasloni se!
Aleks. Aleks.
Aleks.
Dobro je, živa si.
Jebi ga.
Odlično. Ti si živ.
Nema mreže 11:31
'Alo!
Ima li koga!
Bilo koga!
Bilo koga.
Bog te blagoslovio.
Zdravo. Aleks. Zdravo. Aleks?
Zdravo. U redu je. Aleks.
Mark? -Možeš li da me pogledaš? -Otišao od kuće. -Tako je.
Hvala bogu. -Mark. Gde je Mark? -Hvala bogu. -Treba mi moj mobilni!
Želiš svoj mobilni. Aleks? Aleks, mobilni ti je uništen.
Moj nema signala, nalazimo se visoko. Ali smo živi. -Moja noga!
Pokušaj da sedneš, daću ti malo vode. -Kako se zoveš?
Moje ime? -Kako se zoveš?
Tako je. Ja sam Ben.
Svaka čast.
Molim?
Imam advila u torbi. -Da. Imaš. Našao sam ga kada sam ti presvlačio pantalone.
Jesi li ti dobro? -Par modrica i ogrebotina, nekoliko napuklih rebara.
Dobro sam. Imao sam sreće.
A pilot?
Juče sam ga sahranio.
On nije popunio plan leta. -Nije. Ali je uspostavio radio kontakt.
Koliko je prošlo? -36 sati.
U priručniku je bilo nešto o rotacionom svetlu. -Da, nalazilo bi se u repu aviona.
Bog zna gde je to završilo.
Bože. Mark nema pojma gde sam. Poludeće načisto.
Dobro. Neko će definitivno doći da nas izvuče.
Imaćemo dosta vode, sve dok možemo da topimo sneg.
Imamo četiri kesice badema...
Par slatkiša, pola sendviča. I neke kolačiće.
To bi nam trebalo biti dovoljno dok nas ne spasu. -Sa čim su kolačići?
Molim?
Šalim se.
Bože.
Avion. Avion! Treba mi signalni pištolj! Požuri!
Aleks, daj mi signalni pištolj. -Drži! Ne, čekaj. Prazan je!
Bene! -Daj mi patrone. -Drži! Brzo! Požuri!
'Alo!
Dole smo! Dole smo! -Ne mogu da te čuju. -Znam! To je samo...
Jednostavno tako reaguješ.
Dobro. Dolazimo do pravila tri.
Možemo preživeti tri nedelje bez hrane, tri dana bez vode...
Molim? -I tri minuta bez vazduha. Dozvoli da ti pomognem.
Želiš da pomogneš? Ovako ćeš mi pomoći. Nemoj da ustaješ.
To će ti pomoći, a definitivno će i meni pomoći.
Molim te?
Daj bilo šta što može da gori.
Drži.
Ti si ovo uslikala?
Lepe slike.
Žao mi je što si propustila venčanje.
Ne mogu prestati da mislim o tome da on ne zna da sam živa.
Rekla si mu da ideš privatnim avionom, zar ne? -Nisam.
Mislila sam ga nazvati kad sletimo u Denver, da bude
ponosan na mene što sam se snašla. Stigla bih tamo.
Čak i da srljam kao Dastin Hofman u filmu "Diplomac".
Neko će nas naći.
Nazvao si nekoga. Nazvao si svoju ženu, zar ne?
Nisam.
Nikoga?
Mislim da je Dastin Hofman pokušavao da spreči venčanje u filmu "Diplomac".
Molim? -Lupao je rukama o prozor.
I vikao: "Elejn!"
Da, da. Sada se sećam.
Da. Reci? -Moram da piškim. -Šta moraš? -Da piškim.
Da ti skinem pantalone? -Ne.
Da.
Spusti guzu. -Hvala, hvala. Sad mogu sama. Hvala.
Završila sam. Bene.
Urin ti je bistar, zdrav. -Kul.
Šta to radiš? -Prošla su tri dana.
Ostali smo samo na bademima.
Moramo se kretati. -Ne. Najbolje je da ostanemo ovde. -Bože.
Nećeš daleko stići s povređenom nogom. -Nema šanse. Neću ovde ostati. Idemo.
Shvatam, nema... Aleks, prestani! -Onda ti idi. -Ne mogu da idem!
Umrla bi ovde bez mene.
Uprkos tome ti kažem da ideš.
Zar ti je toliko teško da sediš mirna?
Aleks. Dobro, dobro!
Gore je greben.
Peške ću se popeti na vrh, možda vidim neki put, važi?
Dobro. -Dobro.
Čekaj. Uzmi fotoaparat.
Možeš koristiti zum. Da vidiš dalje.
Ne zameram ti ako se ne vratiš. -Molim? -Ja sam te uvalila u ovo, pa...
Razumeću.
Aleks, da sam te hteo napustiti, to bih uradio još pre tri dana.
Da.
Kako izgledam?
Prestani. Ako ja ne mogu da je pojedem...
Ne možeš ni ti.
Jebi ga.
Dobro. Da vidimo.
Lepa je.
Ne gledaj me tako.
Datum. 7. jul. Endoskopski asistent. -Ćao, Bene. Iznenađenje!
Ne mogu da verujem da si zaboravio svoj diktafon.
To uopšte ne liči na tebe.
Znam da voliš imati kontrolu nad svojim životom. Možda to nije fer.
Već sam ti ovo rekla, ali želim da ti ostane sačuvano.
Drago mi je što smo ovo vreme proveli zajedno...
Bez obzira koliko su stvari postale loše.
Bene? Bene?
Bene? Bene!
Dobro, prestani. Nemoj lajati.
Bože!
Sunce ti poljubim! Šta je to? Šta je to?
Bože.
Jebi ga! Ne! Tiše! Tiše! Prestani da laješ!
Vrati se. Vrati se. Vrati se!
Bože, ne!
Bože!
Bože.
Aleks?
Šta se desilo? -To je bila puma. Možeš li mu pomoći? -Bože. -Isuse.
Dobro. U redu.
Polako, polako. U redu je, u redu je.
Jesi li dobro? -Jesam. -Kako je ušao unutra? -Ne, ja...
Pa, on nije ušao unutra. Ja sam imala...
Zgrabila sam signalni pištolj. -Stvarno? -Da. -Dobro. -Pas ga je zamalo savladao.
Stvarno si upucala pumu sa signalnim pištoljem? -Da.
Jesi proverio svoj mobilni?
Nema signala.
Kako ti se zove žena?
Sara.
Nadam se da ću je upoznati. Sigurno je mnogo zabrinuta za tebe.
Bože.
Imaš li decu?
Nemam.
Ne jedi brzo. Možeš imati grčeve u stomaku.
Znaš, zamalo da me ubije. -Od pume se možemo hraniti 10 dana.
Što je odlično, s obzirom da smo zaglavljeni ovde.
Razmišljala sam...
Ako se spustimo dovoljno nisko...
Možda uhvatimo signal na tvom mobilnom.
Ne. Zaboravi na mobilni. Nema signala.
Mislim da spasilačka služba... -Još nas nisu našli.
Znam. Ali pre će nas naći ako ostanemo ovde.
Fokusiraće svoju pretragu na rotaciono svetlo. -Pobogu, Bene.
Ne, ovde postoji sistem, Aleks. -Da, sistemi neprestano propadaju.
Nisu nas našli. Moramo nastaviti da se krećemo.
Želeo si da čekamo. Čekala sam. -Aleks, iskreno, previše je opasno.
Umalo sam pao s litice. Iskreno, zamalo sam poginuo.
Ako ostanemo ovde, bezbedni smo. Ako odemo... -Ne želim da umrem ovde
jer se ti bojiš da rizikuješ. -Neću da padnem s planine
jer si ti nesmotrena i sebična. -Molim?
Znaš šta? Apsolutno si u pravu. Ti si me uvukla u ovo.
Pokušala sam da budem ljubazna. -Čekaj malo. -Htela sam ti pomoći!
Pokušala sam ti pomoći. -Ne. Čekaj malo. Nisi pokušala da mi pomogneš.
Dosad bih bila udata! Pomisliš li ikad na to?
Ovde je reč o tvom venčanju?! -Bože, siroti Mark!
A šta je s mojim pacijentom? Pomisliš li na njega? Pomisliš li?
Ne krivi mene za tvoje jebene probleme, jer da mene nije bilo, bila bi mrtva.
Imaš sreće. Za razliku od mene, koji sam zaglavio s tobom.
Iskreno, imao bih veće šanse da preživim da se ne vucaram s tobom.
Dobro. Idemo.
Ionako bi te on verovatno pojeo.
Naći ćemo nešto. Samo se kreći.
Aleks!
Ne.
Bene, ako uspem da siđem, poslaću ti pomoć. Ne mogu samo da sedim tu. Srećno.
Aleks. Inače, povela sam psa sa sobom.
Dobro.
Nasmej se.
Nemoj da odustaješ. Nemoj da se predaješ.
Aleks!
Mogla si se bar pozdraviti. -Morala sam pokušati.
Morala sam pokušati na svoj način. -Mnogo mi je drago što sam te našao.
Takođe.
Dakle...
Hoćemo da se vratimo?
Ne, nećemo se vraćati. Moramo se spustiti do šume.
Nastavi da se krećeš. -Dobro. -U redu.
Reci mi nešto. -Šta?
Pričaj mi o svom venčanju.
Mom venčanju? -Da. -Zar nisi čuo?
Propustila sam ga.
Da. Ne mogu o tome. Reci mi ti nešto. Reci mi...
Kakav si ti to doktor?
Ja sam neurohirurg. -Stvarno? Da.
Da. Mozak. Zašto mozak? -To je velika odgovornost...
Da zaviriš u nečiji mozak.
Unutra je njihova percepcija...
Njihova inteligencija...
Njihove emocije.
Šta je sa srcem?
Srce je običan mišić.
To je to, dečko. Stigli smo do šume. Hajde da nađemo sklonište.
Mislim da smo našli nešto. Pećina će poslužiti.
Hajde.
Da. Tako je.
Drži. Znam.
Bože. Al je ovde hladno. -Ovde imaš mali otok.
Je li malo bolje? -Jeste. Izgleda bolje. Da vidim zavoj. -Da.
Zapravo se dobro drži.
Znaš šta bi bilo smešno?
Da ti nisi doktor. -Zašto bi to bilo smešno?
To je izgovor da bi video moje seksi gaćice.
Nisi baš toliko seksi.
Dobro.
Hvala ti. Nema na čemu.
Gde su tvoje rukavice? Pobogu. Ti se smrzavaš. Stavi ih unutra.
Tako.
Je li toplije?
Dugujem ti izvinjenje.
Našao sam rotaciono svetlo.
Videla sam ga.
Bilo je razbijeno na komade.
Ti to nisi znao kada si me tražio, zar ne?
Mislim da trebamo ostati zajedno. Želim reći...
Držati se zajedno. Da.
Tako imamo najviše šanse da preživimo. -Znam, žao mi je.
Bože, žao mi je. Zbog svega ovoga.
Ovo ti govorim jer ne želim da ostanem sam na ovoj planini.
Ni ja.
Ne bi me pojeo, zar ne, dečko?
Aleks.
Buncala si u snu. -Zaboravila sam mu reći: "Volim te."
Kome? -Nisam rekla Marku: "Volim te."
Kada sam pričala s njim na aerodromu.
Uvek pre nego što prekinem kažem mu: "Volim te." -Zna on to.
Naravno da zna.
Hvala ti.
Malo ću razgledati okolo.
Da ti donesem kafu?
Sada ne mogu ništa da vidim.
Malo niže od toga, mislim, to je...
Znaš, to može biti bilo šta...
Možda je odsjaj sunca u ledu.
Ili nešto što je čovek napravio. Ipak bismo trebali da proverimo.
Ostalo nam je hrane još za tri dana.
Dozvoli mi da ti pomognem s tim.
Mogu li nešto da te pitam?
Koliko si dugo oženjen?
Zašto me to pitaš?
Pitam te zato što... -Zašto?
Pa, ti nosiš burmu.
Ali ne pričaš o svojoj ženi.
Hajde da vidimo šta se dole krije.
Idemo, druže.
Hajde da pokušamo da stignemo dole pre mraka.
Možeš li? -Da.
Tako je. Diži se, diži se.
Dobro je, u redu.
Hajde, druže. Idemo.
Pretpostavljam da smo...
Trista metara niže. -On mrzi svoj povodac. Pustiću ga.
Skoro da izgleda kao da zna kuda ide.
Mislim da je bio sigurniji na povocu.
Hajde. Još sat vremena... -Važi, važi. -I onda ćemo odmoriti.
Do moga.
Ne, ne, ne!
Ne! U tri lepe! -Ovo je nemoguće!
Moramo pokušati da se vratimo gore, Aleks.
Da zaobiđemo ovo. -Ne mogu da se vratim gore.
Mora postojati put prema dole. -Ne. Moramo se vratiti i naći drugi put.
Ako pratimo ovu stazu... -Nećemo to raditi. Ako je pratimo, umrećemo.
Zadnji put kad si mislila da znaš nešto, završili smo... -Na šta asociraš?
Verovala sam svojim instinktima.
Smiri se. -Verujem svom osećaju i srcu. -Smiri se. Razmislimo o ovome logički.
Nema načina da... -Prestani!
Uplašena sam. Razumeš? Bojim se.
Priznaj da se i ti bojiš.
Bene, znaš li ti šta zapravo znači biti nesmotren?
Znači da odbacuješ sigurnost. -Znam dobro šta to znači. -I ponekad...
Ali trenutno... -Trenutno, nemamo izbora! Razumeš?
Niko ne zna gde smo!
Imamo samo jedno drugo. To je to, Bene. -Ne želim da umrem! Razumeš?
Reci mi doktore, iskreno.
Misliš li da ćemo se izvući?
Ne.
Moji instinkti mi govore da ćemo umreti na planini.
Ali imamo izbor.
I još uvek smo živi.
Idemo. Tako je.
Oboje smo premoreni.
Izvini.
Samo moramo nastaviti dalje, važi? Nema predaje? -Da.
Dobro.
Sigurno smo se dosad spustili niže oko 900 metara.
Tvoj mobilni. Trebali smo proveriti da li hvata signal.
Moj mobilni.
Moramo proveriti koliko ti je baterije ostalo.
Nema mreže.
Baterija je pri kraju.
Slušao si nešto.
Na aerodromu.
Verovatno ne bi trebali... -Možeš li pustiti nešto, molim te.
Samo na tren da čujem nešto?
Bilo šta.
I dalje idemo ka odsjaju koju si videla? -Da. Nalazi se kroz dole.
Dobro sam. Dobro sam.
Pogledaj ovaj prelep prizor.
Želim da me slikaš. -Molim?
Hoću da me slikaš. Ako umrem...
Želim da ovo bude moja poslednja slika. -Ne mogu. -Želim da me ti slikaš.
Kako izgledam?
Bila sam na pola puta od odredišta za reportažu.
Zbližila sam se s grupom devojaka.
Gerilskim borcima. Dozvolili su mi da ih pratim.
Bila je jedna devojka, svašta mi je ispričala o dečku koji joj se sviđa.
I ja sam...
Dala sam joj moj ruž za usne.
Zatim...
Došlo je do eksplozije...
I ona je...
Bila teško povređena.
Bila sam tamo.
Otišla sam da joj pomognem.
Još uvek je disala, ali...
Nije imala šanse da preživi.
Ja...
Stavila sam ruku u moju torbu...
da izvadim fotoaparat.
Pogledala me je u oči.
Kao i ja nju.
Slikala sam je.
I zatim je izdahnula.
Ne mogu da te slikam. Žao mi je.
Mi nećemo umreti.
Danas nećemo.
Jebi ga.
Gde idemo? -Živi smo.
Tamo idemo. -Hodamo već tri dana.
Nismo ništa našli. -Nadajmo se da će nas ova dolina odvesti tamo.
Možemo li stati na minut? -Da. Tako je.
Bože. -Jesi li dobro? -Jesam.
Samo podigni nogu.
Odgovara? -Da.
Šta kažeš na hladno pićence?
Može.
Hvala ti. -Može li i koja kocka leda u piću?
Smešan si. Inače, navikla sam se na hladnoću. -Da. -Što je čudno.
Da, pa, tvoje telo se privikava.
To je baš genijalno, šta je Bog uradio.
Tvoje telo samo nalazi rešenje.
Gde je pas? -Ne možemo ga dozivati jer mu ne znamo ime.
Tražiš od mene da potražim psa, zar ne?
Da. -Polazi, čoveče. -Idem, čoveče.
Gde si, dečko. Šta to radiš?
Šta to jedeš?
Kriješ neku tajnu od nas?
Bene?
Ima li koga?
Nema nikoga unutra?
Bene!
Bene?
Aleks! Aleks!
Hajde!
Jebi ga!
Hajde. Aleks!
Dobro.
Bojim se.
I ako se uskoro ne probudiš...
Mislim da sam te previše brzo ugrejao.
Ozbiljno si dehidrirala.
Našao sam špric s protivotrovom od zmijskih ujeda.
Ispraznio sam ga i s improvizovanim materijalima
uključiću ti intravenozno fiziološki rastvor.
Može krenuti po zlu, Aleks. Možeš se inficirati, ali...
Mislim da bi htela da ovo uradim.
Znam da bi htela.
Rekla bi mi da verujem svojim instinktima.
Bene. -Aleks.
Jesu nas spasili?
Ne. Nisu.
Hvala Bogu da si se vratila.
Ovo je ona koliba koju si videla.
Možeš li mi pomoći da piškim?
Mislio sam da nikad nećeš pitati.
Imaćeš blagu vrtoglavicu. -Dobro.
Dobro.
Uzmi i ti malo.
Uzeo sam.
Hvala ti.
Drži.
Pa...
Reci mi nešto.
Šta se još desilo dok sam bila odsutna?
Pa, nisi mnogo toga propustila.
Snežni nanosi su duboki tri metra. Znam, jer se zamalo dvaput sahranih u njima.
Ali sam pronašao dve konzerve supe.
Šta ćemo sada?
Moramo sačekati da se oluja smiri.
Bar da vidimo kuda idemo.
Januar je.
Koliko dugo možemo preživeti s dve konzerve supe?
Bene. Izgubili smo se skoro pre tri nedelje.
Zar ne želiš da se vratiš kući?
Smisliću nešto.
Ćao, Bene.
Iznenađenje. -Drž' ga, junače! Zgrabi tog zekana. Uhvati ga, dečko!
Gde je otišao? Uhvati ga! Ne.
Samo što ga nisi, ajde. Jesi ga uhvatio? Kopaj!
Ne mogu da verujem da si zaboravio svoj diktafon.
Znam da voliš imati kontrolu nad svojim životom.
Mrka kapa. Idemo.
Do moga!
Dobro, bar si pokušao. -Ali želim da ti ostane sačuvano.
Bez obzira koliko su stvari postale loše...
Izvini. -Šta to radiš?
Nisam trebala to da uradim. -Pobogu. -Izvini. -Okrenuh leđa na dva minuta,
a ti mi preronjaš sve stvari. Zar nije tako? -Ne. Nije tako.
Samo sam...
Možda ćemo umreti zajedno.
A ja te čak i ne poznajem. -Želiš da me upoznaš? Pusti je.
Pusti je.
Drago mi je što smo ovo vreme proveli zajedno...
Bez obzira koliko su stvari postale loše.
I žao mi je što te napuštam.
Uvek ću te voleti. Ovo nije nešto što možeš kontrolisati.
Volim te, ćao.
Želim da znaš...
Nije fer s moje strane da te upoznam na ovaj način.
Žao mi je.
Nisam čuo tu poruku...
Dve godine.
Idem nam naseći još drva.
Nisam kao ti, Aleks. Ja i dalje ne mogu da pričam o tome.
'Jutro.
Bene...
Nešto sam razmišljala.
Mora da postoji neki put.
Sigurno smo blizu nečega. -Pokušavam...
Da nam nađem put.
Učinićeš to brže ako ja ostanem ovde.
Ne želim da te ostavim ovde. Možda neću uspeti. -Moraš pokušati.
Ne možemo samo ostati ovde.
Aleks, moja žena me nije ostavila onako kako ti misliš.
Bili smo u srećnom braku...
Osam godina.
Ona je se razbolela.
Imala je tumor na mozgu.
Moja žena je postala moj pacijent.
I ja nisam mogao da je spasem.
Umrla je.
Stvarno mi je žao.
Aleks.
Ideš sa mnom. Odvešću te kući.
Usporavaću te. -Ne mogu da odem bez tebe. -Molim?
Ne mogu. Žao mi je.
Stići ćemo tamo.
Aleks!
Aleks. Aleks.
Hajde, molim te.
Hajde, stigli smo. Stigli smo. Hajde.
Aleks.
Aleks, vidiš li to? -Vidim. -Aleks. -Vidim, vidim.
Bože.
Bene?
Znam.
Nemoj ništa govoriti.
Neću ni ja ništa govoriti.
Gde je pas?
Pronaći će nas. Hajde. -Da.
Dođi ovamo, momče!
Volterovo kuče, dođi ovamo! Ćao, druže. Dođi. Šta to radiš?
Ne! Dođi ovamo. Odma'! Odma'! Dolazi!
Vidiš šta je to? Moramo da idemo. Tako je. Moramo da odemo odavde.
Skoro smo stigli kući.
Bene? -Aleks!
Bene!
Bene?
Bože! Bože!
Pobogu. -Aleks. -Pobogu. Šta ćemo da radimo?
Nemoj! Aleks! Molim te! Nemoj, samo...
Aleks.
Aleks!
Idi po pomoć. -Dobro.
Bože.
Stani!
Aleks?
Treba nam doktor u sobi 111 pod hitno.
Dr Bas? -Da.
Bene.
Bože. Gospode.
Uspeli smo. Možeš li da veruješ?
Da. -Tvoje ruke, daj da ih vidim. Vidi na šta liče. -Znam, neću...
Neću moći da štrikam neko vreme. -Živa sam.
Živa sam zbog tebe.
Da.
Želim da upoznaš Marka.
Ti si Mark. -Da. Ben, zar ne? -Da.
Čoveče. -Da. Ne znam kako da ti...
Hvala ti.
Da.
Jesi dobro, dušo? -Jesam. Pa, ovo je Ben.
Da, znam. -Mark, drago mi je...
Što sam te upoznao. -Aleks mi je ispričala kako si joj spasao život.
Da. Ne.
Ne, ti si spasila moj život, Aleks. -Bene. Bene.
To je istina.
Da.
Sestre me traže. Moram da se vratim, važi?
U redu.
Pažljivo. Hajde.
Dođi ovamo. Dođi ovamo. Briši.
Gđo Kabani, kako ste? Osećate li se bolje? Kako je vaša ruka? Da pogledam.
Ne ostavljaj me. -Neću. Ovo je tvoja žurka. -Znam, ali, znaš već.
Dušo... -Ne želim da budem sama.
Došli su naši prijatelji da te dočekaju.
Kako ste, imate li piće? Treba li vam nešto?
Godilo bi mi malo leda. -To je baš smešno.
Pem! Ćao! Kako si? -Dobro sam, dušo. -Drago mi je što te vidim.
Vidi ti nju. Izgledaš božanstveno. -Hvala.
Ne želim da zabadam nos i budem nepristojna,
Sigurna sam da imaš neke slike s vašeg preživljavanja.
Ovo je neverovatna priča, sigurno su i slike neverovatne.
Ubeđena sam da bi ljudi voleli da ih vide. -Pa, ja..
Pem, trenutno nisam spremna za to.
Hoćeš li razmisliti o tome? -Da, naravno. Razmisliću o tome.
Zdravo, Bene. Aleks je, ponovo.
Samo te zovem da te pozdravim.
Nazovi me.
Znaš šta. Otići ćemo ranije, čim završe s tim.
Možemo otići pre prijema.
Hej. -Molim?
U redu je.
Jesi rekao... -Ma ništa. Pričao sam o prikupljanju donacija.
Žao mi je.
Izvini.
Aleks, shvatam da ne želiš da mi se poveriš kroz šta si prošla...
Znam na čemu sam s tobom.
Uvek sam sebi govorio, neko će me pozvati.
Tako da sam nešto čvrsto odlučio.
Uvek ću voleti, čak iako si se vratila kući drugačija.
Samo ti možeš da razumeš ovo. Aleks
Halo?
Zdravo. Izvini što malo kasnim... -U potpuno novom izdanju.
Kao i ti. -Kako si? -Da. Dobro.
Sedi.
Da vam donesem neko piće? -Ne. Samo vodu, hvala.
Pa, kako si? -Kako si?
Kako ti je noga?
Kako je tvoja? -Ne mogu da trčim, ali snalazim se.
Zadržao sam psa. -Stvarno? -Da. -Kako ga zoveš? -Pas.
On još uvek... -Ne. -Još uvek nema ime.
Izgledaš prelepo, Aleks.
Hvala.
Kako ti ide u životu? -Dobro.
Radim više sa ljudima.
Pacijentima koji imaju PTSP, znaš već, teški slučajevi.
Na relaciji sam između NZS klinike
i rehabilitacionog centra u južnom London, gde sad i živim.
Lepo je biti kod kuće. -Nema više operacija? -Ne. Ne mogu više time da se bavim.
A ti? Kako si? -Dobro sam. Došla sam kući i...
Sve se promenilo, ali... Smisliću već nešto, ali je dobro.
Nema više ratnih zona.
A poslednje što želim je da sednem u avion.
Trenutno predajem, pola radnog vremena, bliže sam kući. -Da.
Kako je bilo? Kakvo je bilo venčanje?
Venčanja nije bilo.
Molim?
Šta? Ti se nisi...
Ne.
Nisam mogla.
Mark je stvarno divan čovek, ali...
Ali ja...
Jednostavno nisam mogla.
Stvarno mi je žao, Aleks. To je...
Zašto mi nisi rekla?
Nemaš naviku da se javljaš na telefon. -Jeste li gladni? -Ne. -Ne.
Nisam se javljao jer sam mislio da si udata, Aleks.
Mislio sam da si se udala. -Trebao si me nazvati.
Bilo mi je dovoljno teško što sam izgubio Saru.
Borio sam se s pomisli da ću i tebe izgubiti.
Kada sam video slike koje si mi poslala. Bio sam srećan.
Stvarno jesam. Ja...
Uspeli smo, nas dvoje.
I morao sam da te vidim.
Zavolela sam te, na toj planini.
Pokušavala sam se pretvarati da nije tako, ali jeste.
Vratila sam se kući i ništa više nije bilo isto.
Onda sam pokušavala da stupim u kontakt s tobom.
Bilo je...
Bilo je previše bolno.
Tako da sam morala, naterati sebe da prihvatim da to možda nije bilo stvarno.
I da mi nikad ne bi uspeli, ne u pravom životu.
Hvala.
Nekad pomislim kako bi nam bilo, ali me to prođe.
Pa...
Možeš li psu dati ime?
Zaslužio je da ga ima.
Mislim da grešiš, Aleks.
Preživeli smo jer smo se zavoleli.
Na planini smo bili samo nas dvoje.
Ovde je potpuno druga priča.
A srce je samo mišić. Zar ne?
Koji idiot je to rekao?
Obrada by: www.exyu-subs.tk Prijevod: ~ Gale ~