Hej, jeg hedder Elise. Du må være Lorraine.
Ja, det glæder mig at møde dig. Jeg beklager tidspunktet.
Mit job om dagen gør opfostrelsen af min søn til natarbejde.
Det gør ikke noget. I min branche sker der først noget, når det er mørkt.
- Kom ind. - Tak.
- Halløjsa, Carl? - Elise, tak fordi du kom.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre. Bortset fra at ringe til dig.
Jeg forstår. Du har et stort problem, som du også vil gøre til mit problem.
Jeg spøger bare. Du ved jo godt, at jeg gerne hjælper til, Carl.
- Kan jeg byde på kaffe eller te? - Ellers tak.
Jeg vil gerne begynde med det samme, hvis det er i orden.
Carl fortalte i telefonen, at det er din søn, der er involveret. Passer det?
Ja, det passer. Min søn, Josh.
Der er noget, som følger ham.
Er du klar?
Jeg undersøgte det vanlige. Psykologtest, fysiske test. Alt er normalt.
Indtil jeg så billederne.
Vi opdagede det første gang for 6 uger siden.
Jeg mente, det var et problem med kameraet.
Det gik op for mig, at der var noget andet.
Jeg interviewede knægten. Han siger ikke noget. Han er bange.
Jeg er også bange. Der er noget i huset. Jeg kan føle det.
Det hører ikke hjemme her.
Må jeg se ham?
Hej, Josh. Jeg hedder Elise.
Jeg vil gerne stille dig nogle helt enkle spørgsmål.
- Kan du godt lide at bo her? - Ja, det tror jeg nok.
Er der mange børn i din alder i nabolaget?
- Et par stykker. En inde ved siden af. - Det må være sjovt.
Er der noget, du ikke bryder dig om her i huset?
- Jeg har af og til mareridt. - Hvad drømmer du så?
Jeg vil gerne prøve noget med dig, Josh. Og jeg lover dig...
Det gør ikke ondt.
Nu skal du bare slappe af.
Lyt til kliklydene.
Koncentrér dig om den. Luk alt andet ude.
Du mærker, at du bliver søvnig.
Vi befinder os nu i dine drømme, Josh.
Se dig omkring. Hvad ser du?
Jeg ser mig selv ligge og sove i sengen.
- Er du på dit værelset? - Nej.
Et mørkt sted. Der er altid mørkt.
- Er du alene? - Nej.
- Hun er her. - Hvem er hun?
Hun sagde, hun er en ven.
Hun besøger mig hver nat.
Hvor er hun? Her og nu?
Er hun sammen med os i huset?
Jeg vil gerne snakke med hende.
Okay, nu leger vi en lille leg, Josh. Den hedder tampen brænder.
Jeg går rundt i huset, og du fortæller, om det bliver varmere eller koldere.
Koldt.
Varmere.
Koldere.
Meget varmt.
Varmere.
Meget varmt.
Vær sød, at gå ud derfra.
Hvem er du?
Hvad vil du?
- Hvad skete der? - Jeg så det. Og det er ikke en ven.
Det er en parasit. Jeg har aldrig følt så ondsindet et væsen
Det ønsker at være ham.
Fru Lambert, jeg tror, din søn har en unik evne. En gave.
Når han sover, er han i stand til at besøge steder. Se ting.
Ting, som ingen normale personer burde kunne se.
Det er bare det, at en af de døde også har opdaget ham.
Du godeste. Kan du stoppe det?
Jeg kan fjerne hans gave, ved at undertrykke hans erindring om evnen.
Hvordan gør vi det?
Det skal jeg vise dig?
Gør hvad du skal. Få ham til at glemme.
Oversat af UNiTY www.DanishBits.org
DEL 2
Han ville bare ikke vågne op.
Vi tog ham med til de bedste læger, vi kunne finde.
Ingen havde en forklaring. Til sidst...
Tog vi ham bare med hjem, mens han stadig lå i koma.
Så begyndte der at ske ting i og omkring huset, -
- uforklarlige ting, jeg blev så bange, at vi flyttede Men det stoppede ikke.
Tænkte du, at der var en overnaturlig forklaring.
Hvornår bestilte du afdødes Elise Rainiers tjenester?
Da vi ikke havde flere steder at flytte hen til.
Det står i dit udsagn, fru Lambert, at i går omkring klokken 22, -
- hypnotiserede Elise din mand.
Det gjorde hun som en del af et ritual, -
- som hun mente, ville tillade ham, at projicere hans bevidsthed, ind i...
Beklager, jeg kan ikke tyde min egen skrift.
...en spirituel verden, hvor han kunne finde din søn og bringe ham tilbage...
Til bevidstheden.
Og du... troede virkelig på, at det ville hjælpe?
Jeg har ham. Hvad hun end gjorde, så virkede det.
Hvad skete der, da din søn vågnede?
Josh?
Josh? Hvor er du henne?
Renai. Jeg er lige her.
- Hvad? - Far.
Du... Åh, nej. Elise.
Få dem ud herfra og tilkald en ambulance.
Elise? Åh, nej. Nej, nej.
Hvorfor... hvorfor ser du sådan på mig?
Tror du, det var mig?
Troede du på ham?
- Han er min mand. - Det spurgte jeg ikke om.
Ja, jeg troede på ham. Min mand kan ikke dræbe nogen.
Her har vi et billede, som Elise tog, sekunder før sin død.
Kan du fortælle mig, hvem det er på billedet?
Der skete mange underlige ting i vores hus.
- Jeg så en del genfærd. - Vent lige.
Fortæller du mig, at det er et billede af et genfærd?
Jeg interesserer mig ikke for genfærd, men om dem, der producerer genfærd.
Elise har mærker på halsen, som stammer fra menneskehænder.
Du får at vide fra ligsynet, om det stammer fra din mands.
- Når de er hjemme. - Hej med jer.
Far! Se hvad jeg har lavet. Det er en koptelefo, du...
Du er et geni. Så smart. Tak fordi I så efter dem.
- Hils din mor fra mig. - Det skal jeg nok.
- Lad mig tage det. - Jeg går ovenpå.
- I skal i seng, drenge. - Hvor længe skal vi være her?
Vi bor hos bedstemor en kortere tid, mens politiet arbejder i vores hus.
Huset har tilhørt familien længe.
Og I to, får lov til at sove i fars gamle værelse.
- Så du noget slemt her? - Nej.
Og det vil du heller ikke. Okay?
Hvad?
Jeg er bare glad for, du er vågen.
Godnat, drenge.
- Dalton. - Hvad?
- Vil du ikke tale med mig? - Skal vi virkelig?
- Ja da. - Det er åndsvagt.
Kom nu. Det virker altså. Jeg vil spørge dig om noget.
Fint. Men så skal snoren være stram, ryk længere tilbage.
- Hvad synes du så om det? - Jeg synes, det er åndsvagt.
Lorraine?
Det sker stadig. Jeg hørte klaveret, det spillede af sig selv. Nedenunder.
Jeg fandt Kelly på gulvet, ved siden af vuggen.
Måske er hun kravlet ud. Har hun gjort det før?
Hvad? Hvad fejler du?
Jeg vil bare have, at vi ser fremad. At vi er en normal familie igen.
Der er intet normalt over det. Det er her stadig.
Elise er død, og ingen snakker om det. Nogen myrdede hende.
Så lad os snakke om det. Tror du, det var mig?
- Nej, Nej. - Fint. Fint.
Jeg ved, hvad der skete. Jeg fik vores søn tilbage.
Noget ondt fulgte efter mig og dræbte Elise.
Du så det. Du så, hvad der var.
Hør her. Intet skal genere os længere. Vi har fået vores familie igen.
Vi har vores søn. Er det ikke det, vi skal koncentrere os om?
Alle de spøgelser vi har set, burde måske kunne lindre lidt ved Elises død.
Og vi to...
...har førstehåndskendskab til, at der er noget hinsides døden.
Det hjælper ikke.
Det viser sig, at den levende version af nogen altid er bedre.
Hun lod aldrig skrivestuen stå ulåst.
Dig først.
Jæger. Ninja. Bjørn.
Pis.
- Hvordan kan en bjørn slå en ninja? - En uovertruffen lugtesans, min ven.
Jeg synes ikke, vi burde være hernede.
Det er hendes private rum. Vi burde blive her.
- Der kan du selv se. - Pis, mine nødder.
Jeg hjælper ikke.
Hej, Josh. Jeg hedder Elise.
Jeg vil gerne stille dig nogle helt enkle spørgsmål.
Den gode slags. Man ikke kan svare forkert på.
- Kan du lide at bo her? - Ja.
Amatøroptagelse, helt forfærdelig.
- Er der noget du ikke kan lide? - Nej.
Kan du stoppe det?
Jeg kan fjerne hans gave, ved at undertrykke hans erindring om evnen.
- Hvordan gør vi det? - Det skal jeg vise dig.
Hvem fanden snakker han med?
Jeg kan fjerne hans gave, ved at undertrykke hans erindring om evnen.
- Hvordan gør vi det? - Det skal jeg vise dig.
Lige der.
Jeg sover, gå din vej.
Forlad os ikke igen.
Bedstemor.
Der står nogen bag dig.
Renai?
Du godeste, Josh. Det er her.
- Jeg så en. - Nej, mor. Det gjorde du ikke.
- Der er nogen her. - Mor, her er ingen.
Hvis det var, ville det skræmme min familie. Og Renai skal ikke høre om det.
Forstået?
Ja, du har ret. Det er nok bare min fantasi.
Få noget søvn.
Vil du have den her?
Gå længere tilbage, så vi kan strække den helt ud.
- Far? - Der fik jeg dig. Jeg fik dig.
Mor?
Hvad vil du have til morgenmad, skat?
Du kan få, hvad du vil.
Jeg er ligeglad.
Hvad er der? Hvad er der i vejen? Du kan godt fortælle mig det.
Jeg havde mareridt.
Hvad drømte du om?
Jeg lå i min seng og sov.
Bedstemor kom ind.
- Jeg kunne se en anden på mit værelse. - Forlad os ikke igen.
Bedstemor?
Der står nogen bag dig.
Jeg prøvede at vække mig selv. Det tog et stykke tid, men jeg vågnede.
Jeg hørte stemmer ude i gangen.
- Du må væk. Du må væk. - Det var far, og han snakkede med en.
Du må væk.
Er der noget i vejen med far?
Nej. Nej, skat. Han har bare været gennem meget.
Det er alt. Det har vi alle været. Det er i orden. Det var bare en drøm.
Jeg følger drengene i skole. Du burde hvile dig. Sove en smule.
Kom, knægt.
Er du okay, Lorraine? Du sagde, at der var noget galt.
Hvad der end dræbte Elise.
Hvad der end hjemsøgte min familie, -
- er det ikke færdig med os.
I går aftes så jeg nogen i mit hus. Jeg har brug for jeres hjælp.
Husker du første gang, Elise var i dit hjem og snakkede med Josh, som dreng.
Nej, jeg har prøvet på at -
- glemme den del af mit liv. Indtil for nyligt.
Elise hypnotiserede ham og stillede ham en række spørgsmål.
Jeg digitaliserede videoen, der blev optaget den aften.
Jeg krympede og belyste billedet.
- Hvad? - Lorraine, er det Josh?
Hvordan er det muligt?
Vi ved det ikke.
Hvis bare Elise var her, så hun kunne hjælpe os.
Hvad?
- Hallo? - Her er kriminalbetjent Sendal.
Goddag, kriminalbetjent.
Jeg fortalte, at jeg ville kontakte dig, når jeg havde obduktionsrapporten.
Det ser ud til, at mærkerne på Elises hals ikke er identiske med din mands hænder.
Vi drager ingen konklusioner, jeg syntes bare, du burde vide det.
Tak, kriminalbetjent.
Det havde jeg brug for at vide. Tak.
Ro, ro, ro din båd.
Tag din åre fat.
Vuggende, vuggende, vuggende, vuggende over Kattegat.
Kelly!
Kelly. Kelly!
Du kan lige vove.
Kelly!
- Min lille skat. Kelly. - Du kan lige vove.
Han er her.
- Carl. - Jeg hedder Specs.
- Goddag. - Kom ind.
Hej, Carl. Det er længe siden.
- Jeg er ældedes for os begge, ser jeg. - Hold op.
Du har mødt Specs. Det er Tucker.
Elise talte meget om dig.
Du var den andenbedste, hun har arbejdet sammen med.
Andenbedste? Det er yderst flinkt.
Det var min mening, at mødes med hende. At ringe til hende.
Jeg udskød det altid til ugen efter.
- Og nu er hun død. - Det er din mulighed for at tage afsked.
Specs snakkede med mig i telefonen, men jeg er ikke helt sikker...
Vi har en del spørgsmål, som skal besvares. Og den eneste vi kender, er Elise.
Hjælp os, Carl. Hjælp os med at kontakte hende.
Alle har deres egen måde at skabe kontakt på.
Det her er min.
Jeg spørger, og ånderne svarer med terningerne.
Du ser ordene forme sig.
Elise vi kalder på dig.
Fortæl os, om du er her.
Elise, snak med os.
Giv os et tegn på, at du kan høre min stemme.
Jeg burde nok lige forklare. Det er ingen eksakt videnskab.
Nogle gange kan man ikke få kontakt.
Elise.
Fortæl mig, om du er her.
Er du her?
Nej, bryd ikke rundkredsen.
JA
Elise, sig os, hvem der dræbte dig.
Fortæl.
HUN GJORDE
Hvad vil hun?
Jeg kan se det.
D-R-Æ-B
Hvor er hun?
Gemmer sig.
Hvor gemmer hun sig?
Elise, fortæl, hvor vi kan finde din morder.
VOR FRUE... ANKEL? Vor frue ankel?
- Hvad betyder det? - Sankt Jules.
Vor Frues Engle. Det er et hospital.
Jeg plejede at arbejde der.
Renai?
Renai.
Det meste af mit arbejde var her i østfløjen.
De har lukket det hele. Nu er der kun ånderne tilbage.
Personligt foretrækker jeg spøgelser fremfor mennesker.
Spørgsmålet er, hvad vi leder efter?
Der er en årsag til, Elise ledte os herhen. Glem selve bygningen.
Tænk på lægerne, sygeplejerskerne, du arbejdede sammen med. Patienterne.
Hvad er der?
Derinde.
Hvad befandt der sig herinde?
Det var intensivafdelingen. Det kan jeg tydeligt huske.
- Hvad med en Mac med ost? - Godt, så bliver det Mac med ost.
Det kan godt ordnes.
Vær stille, og rør ikke noget.
- Hvordan har han det? - Hans tal er stabile.
Han reagerer stadig ikke.
- Er blodtrykket bedre? - Ja, efter vi øgede dosis.
Et par dage senere, så jeg ham igen.
Den sidste gang.
Parker? Hvad laver du... Du burde ligge i sengen.
Jeg vil gerne undskylde episoden med min søn forleden dag.
Han er altid så nysgerrig.
Hillary. Hvorfor går patienten fra 104 rundt?
- Hvem mener du? - Parker Crane fra intensiv.
- Hvad mener du med går rundt? - Jeg kørte i elevator med ham.
- Han burde ligge i sengen. - Lorraine. Han døde i går morges.
- Hvad? - Han sprang i døden.
Hvorfor var han indlagt?
Han prøvede at kastrere sig selv.
Nej.
Ikke endnu. Ikke nu.
Din døde sjæl dræber din krop.
Jeg vil leve. Jeg vil leve.
- Kun hvis du dræber. - Nej, ikke igen, mor.
- Få mig ikke til at gøre det. - Du skal.
Ellers vil I alle forsvinde...
- Ja, vi kan. - Er det sandt? Lorraine.
- Er det vores mand? - Parker Crane. Det er ham.
Hans adresse. Der er noget der.
Renai, det er i orden. Renai. Det er i orden. Du er i sikkerhed.
Du er i sikkerhed.
- Hvor er Kelly? - Hun sover.
- Nej, hun gør ej. Nej, hun gør ej. - Hun sover. Lorraine.
Der kan du se. Jeg sagde jo, hun har det fint.
Hvad skete der? Fortæl.
- Nogen angreb mig. - Hvem?
I stuen. En kvinde, hun slog mig.
De er tilbage, vi må væk, vi må hente børnene. Vi må ud af huset.
Det snakker vi ikke om. Vi har vendt og drejet det før.
Det vil følge efter os. Du må ikke være bange. Du skal slappe af.
Jeg kan ikke slappe af. Det er som om, vi allerede er døde.
Nej, det er ikke. Nej. Det er ikke, som om at være død.
Jeg ved det. Jeg har set det.
Jeg har set, hvor de tingester eksisterer.
De vil gerne have, hvad du har. Liv.
De har ingen magt over dig. Du skal bare ignorere dem, så forvinder de.
Jeg sagde det jo.
Hvad laver du?
- Det er den sang, som bliver spillet. - Hvilken sang? Hvad snakker du om?
- Kender du ikke den sang? - Nej, det gør jeg ikke.
Det er min sang. Den jeg skrev til dig.
Vi burde ikke bekymre os om sangen.
Der er nogen i huset.
Bliv her.
Se, de lod vinduet stå åbent.
Pas på, hvor du træder.
Kan du mærke noget?
Lad os bare sige, at i dette hus er der ikke sket mange gode ting.
Der er mange samleobjekter her.
Hvad er det for en lugt?
Specs? Ovenpå.
Det kan have været Parker Cranes værelse.
- Her er da alt for piget. - Hvad?
- Se lige dukkehus. - Hvad?
Jeg havde også et dukkehus. Dette er et Rhode Island Red.
Kom, lad os gå.
Det er mit hus!
Tucker?
Tucker...
I må ikke være her.
Hvis hun ser jer, tvinger hun mig til at dræbe jer.
Dalton?
Hvad?
Jeg skal vise dig noget.
Hold nu op, Foster. Sov nu, ellers får vi ballade.
Jeg er ikke Foster.
Foster, vågn op!
Foster! Vågn nu op!
Hvem er du?
Hvad vil du?
- Bønfald. - Hjælp mig.
Få det til at holde op. Jeg kan ikke mere.
Det er okay.
Det er helt okay. Det var bare en drøm.
Du prøver at nå hende, men det kan du ikke derfra.
Dette er dit hjem nu.
Hjælp!
Elise, hvorfor er vi her?
Hvad leder vi efter?
Mors. "Død" på latin.
Carl, det er kvinden, som var i mit hus.
Lorraine, pas på!
Hvad skete der?
- Hvad skete der? - Lys for mig. Herovre!
Du er ikke Elise, vel?
NEJ
Hvem er du?
Mater Mortis.
- Dødens moder. - Hvad betyder det?
Det er bogstaveligt, det er Parker Cranes mor.
En, to, tre...
Rør ikke ved noget!
Venner?
Den sorte brud? Det navn har jeg hørt før.
- Hvad har du fundet? DEN SORTE BRUD
Et af ofrene, som lykkedes at slippe væk, sagde politiet -
- at hun beskrev gerningsmanden som en gammel kvinde i en sort brudekjole.
Og slør.
- "Den sort brud kræver sit 15. offer." - Ofre.
Du godeste.
Vent lidt.
Parker bar kjolen, da han begik disse mord.
Det var hans forklædning.
Han dræbte for sin mor, fordi hun tvang ham til det.
Han ønskede at få sin barndom tilbage. Derfor gik han efter din søn.
- Renai? - For pokker, Lorraine.
- Hvor har du været? - Vi må snakke sammen.
- Hvor er Josh? - Han er syg og ligger i sengen.
- Hvad med Dalton og Foster? - De er hos Jessica. Hvorfor?
Dig og børnene er i fare. Jeg forklarer det, men ikke her.
- Kom, lad os køre. - Har du også set dem?
- I huset? - Det er ikke huset, men Josh.
De er kørt. Lad os komme i gang.
Vi kan høre alt. Sig, hvis du behøver hjælp. Kodeordet er quesidillas.
- Sig det med mig. - Var Enhjørning ikke kodeordet?
- Quesadillas kan man nemmere bruge. - Nej, slet ikke da.
- Det er det helt rigtige. - Gutter? Seriøst?
Det er ligemeget. I ved, når jeg mangler hjælp.
Bedøvelsesmiddel.
"Vi er ude og købe ind. Mor."
- Kan jeg hjælpe dig? - Jeg hedder Carl.
Du husker mig ikke, Josh. Det sørgede Elise og jeg for.
Du har ret. Jeg husker dig ikke.
Din mor ringede, da du begyndte at opleve underlige ting.
Det jeg så, skræmte mig så meget, at jeg bad Elise om hjælp.
Nu er Elise død, og jeg havde håbet, du ville hjælpe med at sætte punktum.
Det har jeg brug for.
Selvfølgelig.
Hvor er det spændende. Vi er næsten som FBI agenter.
Fortæl mig, hvad du tænker, og hvad du ved?
Jeg tror, da Josh kom ind i den anden verden, -
- vendte der noget andet tilbage.
En ånd som har dræbt utallige gange før, og vil dræbe igen.
Det er derfor, dig og børnene måtte væk.
I aftes, da jeg kiggede ham i øjnene, som jeg har gjort hver dag i 12 år, -
- kunne jeg for første gang ikke genkende ham, jeg blev bange for ham.
Lige nu er er en bekendt af Elise og jeg i huset for at tale med Josh -
- han vil forsøge at bedøve ham, for at få kontakt til den rigtige Josh.
Hvad hvis vi ikke kan finde ham?
- Er der noget galt? - Jeg har det fint.
Jeg er bare lidt sløj.
Jeg vil spørge, om du ved, hvad der skete med Elise?
Nej, det ved jeg ikke.
Jeg vil ikke kigge underligt, hvis du fortæller noget usædvanligt.
Jeg har set ting, som folk kun ser i drømme.
Elise sendte mig hen til et sted, som stadig hjemsøger mine drømme.
Men jeg fik min søn tilbage.
Jeg gik ud af værelset i 10 minutter, da jeg kom tilbage, var Elise død.
Hun var blevet kvalt.
Hvor forfærdeligt...
Da du var lille, sagde du, at du blev hjemsøgt af en gammel dame.
Så du den kvinde i den anden verden?
Nej.
Har du lyst til en drink?
Nej, men jeg vil gerne have et glas vand.
- Hvad har du der? - Ingenting.
Jeg troede, at du legede med dine terninger.
Mor siger du godt kan lide at lege med dem.
Gjorde hun det? Jeg vidste ikke, I havde talt sammen her til morgen.
Det er sådan, jeg læser tegn.
Hvad har du på ryggen?
Spørg dine terninger om, hvad jeg har på ryggen.
Kast dem, og se.
Mor siger, at du er rigtig dygtig med dem, derhjemme.
Kom nu, det ville være sjovt.
Hvad holder Josh...
Hvad holder Parker Crane, -
- bag sin ryg?
KNIV
Hun havde altid ret.
Lort!
Kom så!
Hør på mig.
Jeg kender dig, gør jeg ikke?
Når du er her, behøver jeg jo ikke spørge om, hvor jeg er.
Han vil slå dig ihjel. Beklager.
Den vil slå min familie ihjel, hvis jeg ikke kommer tilbage.
Jeg er fanget her, jeg bliver svagere, jo længere tid jeg er væk fra min krop.
- Elise? - Elise er ikke her.
Jeg må finde hende.
Og ind i udkanten vi går.
Du skal slå de andre ihjel.
Det er den eneste måde, at forblive i live.
Hold kæft. Kom ud af mit hoved!
Hold kæft! Skrub af! Skrub ud af mit hoved!
Jeg har lige fået en besked fra Tucker, han siger, de er klar.
Elise?
Gør det ikke.
- Hvad er der? - Der står nogen foran dig.
- Jeg kan ikke se nogen. - Han er lige foran dig.
Han taler til dig.
- Hvad siger han? - Han har dit barn. Han har dit barn.
Han har dit barn. Han har dit barn.
- Hvad gør han nu? - Han peger på noget.
Derovre.
Jeg hørte støj fra Kalis værelse, gennem babyalarmen.
- Kunne det ikke være radiostøj? - Det ved jeg ikke, det var så tydeligt.
Det lød som en hvisken. Det skræmte mig fra vid og sans.
Du godeste.
Nej! Nej!
Hvad fanden var det?
- Bliv her. - Renee!
Hallo?
Josh, nej!
Josh, der er nogen herinde!
Hold dig væk fra hende! Hold dig væk fra hende!
Skrid ad helvede til!
Josh...
Jeg ville ønske, jeg kunne sige, at det er godt at se dig.
Jeg beklager dybt. Du skulle ikke være her.
Vi skal alle videre herfra, på et eller andet tidspunkt.
Forhåbentlig er jeg på vej, til et bedre sted.
Jeg har set det bedre sted. Men jeg kom tilbage, fordi jeg hørte dig kalde.
Og jeg tror, jeg kan hjælpe.
Carl, hvad laver du her? Du burde ikke være her.
- Jeg svigtede dig, Elise. - Nej, du gjorde ikke.
Du ledte efter Josh, og du fandt ham.
Du hører ikke til her. Den eksistens hører heller ikke til, i din verden.
- Hvordan jeg skal bekæmpe hende? - Derude i mørket, har hun et hjem, -
- hvor alle minderne fra hendes liv lever.
Brug de minder, til at trække hende ud af dit hylster, -
- så du kan komme tilbage til din egen krop.
- Hvor finder jeg hendes hjem? - Kun du ved, hvor det er.
- Jeg kan ikke huske det. - Måske spørger vi den forkerte Josh.
Jeg så, hvad der hjemsøger ham. Det er ikke en ven, men en parasit.
Det er en ondsindet tilstedeværelse. Den vil være ham.
Mrs. Lambert, jeg tror, din søn her en...
Josh? Jeg skal bruge din hjælp.
Jeg husker ikke, den gamle kvinde længere. Det gør du.
Jeg må vide, hvor hun bor.
Jeg skal vise dig det.
Så det var det, det handlede om.
Carl?
Josh?
Hej, skat.
Jeg venter på drengene, de er ikke kommet hjem endnu.
Kom min ven Carl forbi?
Nej, det tror jeg ikke.
I er selv ude om det.
Det er så længe siden, jeg har følt rigtig smerte.
Hjælp mig.
Jeg savner det. Men ikke så meget som at påføre andre den.
Kom væk! Løb!
Jeg kommer tilbage efter dig, mor.
- Så er I hjemme, gutter. - Mange tak.
Vi ses i morgen.
Jeg ønskede ikke dette, Renai.
Hun ville, at jeg skulle dræbe dig, men det ville jeg ikke.
Men nu ved jeg, at hun havde ret.
Du er en forfærdelig, utaknemmelig kælling!
Du aner ikke, hvordan du har spildt dit liv, ved at frygte de døde.
Nu vil du snart være en del af dem.
Du skal ind i mit hjem. Mørket.
Så vil du forstå, at du skulle have værdsat sollyset.
- Mor, løb! - Skynd jer, drenge!
Kom!
Hej?
- Jeg hedder Parker! - Hvad er det? Har du lavet det?
Hvor vover du?!
Fortæl sandheden!
- Har du? - Ja.
Det er ikke dit navn! Parker! Det er ikke dit navn!
Dette er navnet, som din far gav dig.
Du hedder Marilyn!
Forstår du det? Gentag efter mig.
Mit navn er Marilyn.
Sig det!
Mit navn er Marylin...
Rolig nu. Du skal være en artig pige.
Du får...
Mor, jeg kan gå ind i mørket og finde far.
Det er for farligt. Jeg har næsten mistet dig før, det må ikke ske igen.
Jeg kan finde ham. Jeg lover, at jeg kommer tilbage.
Jeg kommer tilbage.
Jeg elsker dig.
Gør det af med hende, Josh. Afslut det.
Vi vil ikke gemme os.
Lad hende være!
- Hvor er han? - Derovre.
Parker, hjælp mig med at ødelægge minderne.
Så bliver du sat fri. Jeg bønfalder dig.
Luk mig ind. Åbn døren.
Små piger skal lære at være stille!
Skat!
Kom tilbage! Du godeste!
- Elise? - Josh, tag af sted nu.
- Jeg ville gerne tage dig med. - Det kan du ikke, men tag Carl med.
- Hvad? - Jeg sagde, du ikke hører til her.
Jeg følte dit hjerteslag. Du er stadig i live.
I kan leve igen. Men I skal af sted nu!
Skynd jer!
Træd tilbage!
- Far! - Dalton?
- Far!
- Hvor er du, sønnike? - Far!
- Min dreng. Hvad laver du her? - Jeg kom for at hente dig hjem.
- Hvordan fandt du mig? - Jeg fulgte dine fodspor.
Vågn nu op! Hvor er du? Kom tilbage!
- Det er mor. - Vågn op!
- Kom tilbage til mig. - Følg efter mig.
Vågn op!
Det er mig. Renai, det er okay.
- Det er okay. - Far?
- Ja. - Far, du er tilbage.
Takket være dig.
Min drenge, jeg er tilbage.
Renai, det er altså mig.
Jeg prøvede at kontakte dig. Spillede sågar din sang.
Jeg skulle have vidst, det var dig.
Kun du kan spille den så skidt.
Kom an!
- Er du klar? - Vi er klar.
Klar til at glemme, en gang for alle. Ikke flere rejser, vel?
Dette er den eneste verden, vi ønsker at være i.
Javel, Mr. Lambert. Luk øjnene.
Jer begge.
Tag en dyb indånding, -
- og lyt til tik-lyden. I føler jer søvnige.
Og endnu mere søvnige. I lader mørket slippe -
- længere og længere bort.
- Hvem er det? - Jeg har en besked til dig. Om Allison.
- Er det en spøg? - Vi har en nær ven, som har...
- Snakket med Allison. - Det er ikke muligt.
- Gå, ellers ringer jeg til politiet. - Vent, Brian.
- Hvem er I? - Vi hjælper folk.
- Og... Folk som er påvirket af... - Hvem er damen?
- Hvilken dame, skat? - Hende der står bag dem.
Vores ven bad os fortælle jer, at Allison var ikke ude for en ulykke.
Allison?
Allison...
Du godeste!