Jeg hadde ikke en typisk oppvekst.
Jeg hadde det først, men så kom verdens ende.
Jeg tror ikke noen ble sjokkert.
Vi tenkte at det kunne skje, og så skjedde det endelig.
Men det er måten det skjedde på som er interessant.
Agatha 616.
En asteroide som kom rett mot jorden.
Jeg vet. Så opplagt.
Menneskeheten kom sammen og gjorde det vi gjør best.
Vi skjøt masse raketter på den og sprengte den! Det var bra!
Men det var ikke det. Det som gjør raketter til raketter
er kjemiske stoffer.
Det regnet ned på oss, og alt endret seg.
Og med "alt" så mener jeg kaldblodige skapninger.
Og med "endret" så mener jeg muterte og spiste oss til døde.
Maur, øgler, kakerlakker, krokodiller… Alt mulig. De var mange.
PRESIDENT DREPT AV EN GIGANTISK MØLL
Jeg kjente en unge som ble spist i søvne av en gullfisk han vant på karneval.
Todd elsket den gullfisken.
Og den katten.
Om du ville drepe en kakerlakk før i tiden, så trengte du en sko.
Plutselig trengte du en hagle.
Av og til, en tanks. Og av og til funket ikke engang det.
Spesielt om du ikke blir sittende i tanksen, Bob.
Omsider kverket de store skapningene og militæret vårt hverandre.
Vi mistet 95 % av befolkningen på et år.
Det er mange Bob-er.
Og mange Todd-er.
De av oss som overlevde, gjemte oss der vi kunne;
bunkere, huler, panikkrom, over hele verden.
De siste sju årene har jeg bodd i en undergrunnsbunker.
Det er ikke så ille som det høres ut.
Det er en fin gjeng, og vi er glad i hverandre.
Det er det jeg tenkte at college hadde vært.
Sikker på at han sover?
Hvem?
- Joel. Hvem ellers? - Ja. Han sover.
- Vent. - Han er ikke våken.
- Er du sikker? - Det er bare deg.
Jeg bare…
Joel.
Ser du? Han er ikke våken.
Det er bare deg.
Kjære Aimee, jeg er lys våken.
Jeg har blitt god til å ikke røre på meg eller puste.
Å sitte fast i en bunker
med masse folk som har funnet sjelefrenden sin er ikke ideelt.
Karen og Ray ble sammen for noen måneder siden,
så de er fortsatt forelsket.
Det er veldig fysisk.
Bra for dem. De er veldig pene og veldig myke, tydeligvis.
Livet er kort. Spesielt her nede.
- Hei, Joel. - Hei, Ava.
- Joel. Hvordan går det? - Det går bra, Tim.
Og med deg?
Jo da.
Kult.
- Jeg fikk ikke sove. - Vi kjenner følelsen.
Ja. Sikkert ikke av samme grunn.
Døren deres er åpen. Visste dere det?
- Ja. - Ja, vi vet.
Greit.
Etter at Tims foreldre ble spist av termitter, ble han og Ava uadskillelige.
Ok. God natt.
- På alle måter. - Natta.
Det er asteroiden de kalte 616 Agatha.
Og det er de kjemiske bombene de sendte opp…
Alle sammen er i par her nede.
Vårt første barn ble født sist vinter. Det var så sterkt.
Velkommen til apokalypsen. Maten suger. Du vet ikke hva du går glipp av, da.
Kala og Connor ble sammen etter at Carol døde.
Carol var en ku som spiste en boks med vaskepulver.
Og nå har vi bare én ku.
Hun heter Gertie.
Gertie er fin. Gertie er ikke vår eneste matkilde.
Vi har et jaktlag som kommer tilbake med det de kan fra overflaten.
Det var lettere i starten, før vi gikk tom for kuler.
Å kjempe mot en av de tingene med et håndlagd våpen
er ingen dans på roser.
Har jeg hørt. Jeg drar ikke ut for å jakte.
De trenger meg på kjøkkenet. Jeg er kokken i bunkeren.
Alle liker minestronesuppen min.
Å være den eneste single i bunkeren har sine fordeler.
Jeg får henge med Mav1s.
Hun er ikke så grei å prate med mer.
Kjernebatteriet hennes er ødelagt, som hos alle andre Mav1s.
Aldri sett en som funker.
Skulle ønske du var her, Aimee. Hadde vært fint om du fikk treffe dem.
Å ja.
Kanskje vi kan øve på å skyte sammen.
Det er greia mi.
Vel…
Beklager, Mav1s.
Fort dere, folkens.
Hei, dere!
Dere! Jeg har våpnene.
- Bli. - Hva?
- Ta det dere trenger, så går vi. - Hva skjer?
- Vi har en inntrenger. - Hva?
- Joel. - Hva mener du?
- I bunkeren? - Det er det "inntrenger" betyr.
Inntrenger.
Anna Lucia og jeg angriper. Anderson, Tim, sikre flanken.
Flanken. Hvor trenger dere meg? Bak, eller…
- Vi har snakket om det, Joel. - Jeg kan hjelpe.
- La meg hjelpe. - Må jeg si det?
- Hva da? - Du takler det ikke, Joel.
- Du er oppskaket. - Greit.
- Blir dere aldri redd? - Vi blir redd.
Men du blir veldig redd.
- Ikke bli lei deg. - Vi er glad i deg.
Men du er utrygg.
- Du er en fare for oss. - Selv på forsyningsturer.
Hvorfor føltes den talen innøvd?
Connor.
30 meter ut. Gå.
- Vær forsiktig, bamse. - Ja, lille bie.
Last ut.
Gå til dem.
De nærmer seg.
AKTIV SPORER
Helvete.
Herregud.
- Han har en. - Hva med de andre?
De kommer tilbake.
- Joel! - De trenger hjelp. Jeg drar.
Joel! Vent!
Connor?
Connor.
Skjøt jeg det, eller gjorde du?
Hva tror du?
Du.
Jeg har et stort problem der jeg blir stiv av skrekk. Men jeg jobber med saken.
SJU ÅR SIDEN
- Hvordan ser det ut? - Veldig bra.
- Ser det ut som meg? - Ja.
Sikker på at posituren ser naturlig ut?
- Ja. - Ja?
Det er veldig bra.
Hva gjør du? Ikke rør deg.
- Får jeg se det? - Ikke rør deg. Aimee.
Jeg vil se det.
Får jeg se det?
Greit.
Klar?
Hva synes du?
Hvorfor har jeg skjegg?
Det er skyggelegging.
Hodet mitt er så stort.
- Du har stort hode. - Og hånda mi er så liten.
Du har små hender.
Jeg elsker det.
Det var søtt sagt, for det er forferdelig.
- Jeg har også noe til deg. - Hæ?
Jeg vet ikke om de er de riktige.
Du tuller. Det var de jeg ville ha.
- Er det sant? - Ja.
- Hallo. - Hva skjer nå?
- Går det bra? - Ja, jeg danser med skuldrene.
- Å ja. - Å ja.
Det har vært den beste sommeren i mitt liv.
I mitt også.
Hva gjør du?
- Vet du hva klokka er? - Jeg tror den er 18:30.
Aimee, du skremmer Krokodille-Carl.
Se bort, Krokodille-Carl.
Se bort, ja. Nå er jeg med.
Jeg skjønner nå.
Vi må dra.
Jeg er redd.
VELKOMMEN TIL FAIRFIELD
Kjære Aimee, denne uka har vært spesielt kjip.
Vi mistet Connor til det som så ut som en diger maur.
Det hjelper meg å tegne dem.
Jeg prøver å fange essensen og skrive ned hvordan man dreper dem.
Det føles som den eneste måten jeg kan takle ting på.
Dette er 7045. Kom inn, 3022.
Jeg gjentar, kom inn, 3022. Over.
Dette er 3022. Hva er det nå, Ray?
Hei, Janice. Nei, det er faktisk… Det er Joel.
- Å, Joel. - Ja.
Greit. Et øyeblikk.
Aimee, det er Ray!
Det er Joel. Takk, Janice.
- Hei, Joel! - Hei, Aimee! Hei!
- Hvordan går det? - Hei. Ja, bare bra.
- Godt å høre stemmen din. - Jeg beklager.
Jeg hørte at en av gutta deres ble drept.
Ja. Inntrenger i bunkeren.
Kom noe seg faktisk inn?
Ja. Det var første gang det skjedde. Det var skummelt.
Måtte du kjempe også?
Ja, litt. Jeg måtte kjempe litt.
Jeg har blitt supertrent siden sist…
Jøss! Supertrent, altså?
Jeg tullet. Jeg er ikke det. Det var en dårlig spøk.
Jeg er glad du har det bra.
Takk. Ja.
Sjokkerende at du fant kolonien min på denne greia.
Jeg vet. Ganske vilt.
For jeg fant den på første forsøk. Hva er oddsen for det?
Sprøtt.
Nei, jeg ringte 90 stykker.
Vet du hva jeg skulle ønske?
Hva da?
At jeg kunne knipse med fingrene og være tilbake i bilen med deg.
Det hadde vært fint.
Ja. Synd at det er umulig.
Føles som om alt er umulig for tiden.
Å holde styr på hele denne kolonien er utmattende.
Jeg skriver brev til deg.
Er det sant?
Ja, jeg skriver brev til deg av og til.
Hele tiden.
Jeg vil gjerne lese dem.
Virkelig? Jeg vil lese dem til…
Nei. Aimee?
Aimee?
ANDRE TING KAN ENDRE OSS, MEN VI BEGYNNER OG SLUTTER MED FAMILIE
Vi har mistet mange de siste årene.
Man skulle tro at man ville bli nummen.
Man blir ikke det.
- Beklager. - Hvor har du vært, Joel?
Vi må dra med én gang. Ta farvel, sett deg i bilen.
- Jeg burde gå. - Bli med oss.
Nei, mamma venter. Unnskyld.
Kom deg inn i bilen! Skynd deg hjem!
- Du må ta denne. - Hva? Krokodille-Carl.
Lykkeamuletten din.
- Vær forsiktig. - Du også.
Aimee.
Jeg elsker deg.
Elsker deg også.
Jeg skal finne deg.
Best for deg.
- Jeg vil vite hvordan den kom inn. - Den kom seg gjennom forsvarsverket.
Gjennom stål?
Anderson og jeg forseglet hullet.
- Ingenting kommer inn der igjen. - Men hvorfor?
Uhell. Det skal ikke skje igjen.
Vi burde bevare roen.
Hvor langt unna er kolonien til Aimee?
- Hva? - Kolonien til Aimee.
- Hvor langt? - Rundt 140 km.
- Hvor lang tid tar det å komme dit? - Du skal vel ikke dra?
Bare si det, Tim.
- Hvor lang tid? - Sju dager.
Minst.
Et bevæpnet og trent jaktlag hadde ikke klart 80 km på overflaten.
Men du, Joel…
Jeg trenger frivillige til å styrke ytre forsvarsverk.
Jeg blir med.
- Ava tar det. - Nettopp.
Jeg drar.
Det er en umulig reise, Joel.
Jeg mener det.
Elsker dere,
men det er én person i verden som har gjort meg lykkelig,
og hun er bare 140 km unna.
Og jeg skal gå til henne.
Det føltes herlig.
Kjære Aimee, jeg er ferdig med å gjemme meg
og vente på at ting blir bedre.
På tide å ta saken i egne hender.
På tide å la noen andre lage minestronesuppe.
Jeg tar med en radio, selv om den ikke har batteri. Tar den likevel.
Ønsk meg lykke til, Gertie.
Mav1s, ta vare på henne.
Du tuller ikke, du.
Niks, det gjør jeg ikke.
Han tuller ikke.
Vi lar deg ikke dra, Joel. Vi trenger deg her.
Nei, Tim. Kom igjen. Jeg gjør jo ingenting.
Det er ikke sant. Du fikser radioen. Du lager minestronesuppe.
Ok. Høres ikke så viktig ut når jeg sier det høyt.
Takk for at du prøver. Jeg føler bare ikke at jeg hører hjemme noe sted.
Jeg vil ikke dø alene ved verdens ende, så…
Jeg vet dere ser på meg som et lite, patetisk,
nusselig pinnsvin. Men jeg kan ta vare på meg selv.
Jeg er sterkere enn dere tror.
- Vi lagde et kart til deg. - Takk, Karen.
Ta vare på deg selv.
Alt vil prøve å drepe deg.
Vær observant. Bruk dine fordeler.
- Du er rask og liten. - Nettopp.
- Ikke slåss. - Ikke slåss.
Løp og gjem deg.
Takk, Ray.
Du er en drittsekk om du blir spist.
Ok.
Bra.
Glad i dere. Si til Aimee at vi ses om en uke.
- Vi tror på deg. - Glad i deg.
FJELLOMRÅDER??
Hvor er jeg?
Det er ikke så nyttig.
Vet du hva? Vi må dra vestover. Ikke sant?
Da gjør vi det.
Begynner med noe enkelt. Vest.
Niks, vest er den veien.
Pokker.
En mellomting. Den veien.
Ferdig. Første avgjørelse tatt.
EI DITT EGET PARADIS I DAG!
Kjære Aimee, jeg gjør det.
Jeg gjør det!
Jeg trodde det ville bli verre. Ikke så ille så langt.
Jeg har sett mange dødstegn, men ingen død.
Så, kryss fingrene.
Monsteregg.
Prøver å være positiv.
Været er fint. Jeg får frisk luft.
Hva mer kan jeg si?
Kult.
Pang…
Nei.
Løp og gjem deg.
Gjem deg i huset.
Nei.
Nei!
Ja! Bit den! Bit den av!
Vent!
Hvor skal du?
Jøss, det var kult.
Fint sted.
Får jeg sette meg?
Takk.
Er du alene?
Ja, jeg også.
Boy?
Heter du det? Boy? Du heter Boy.
Jeg heter Joel.
Fint å møte deg.
Takk for at du reddet livet mitt, Boy.
Er det en kjole?
Beklager.
Jeg skal ikke røre den igjen.
Var den eieren din sin?
Det går bra. Vi må ikke prate om det.
Beklager.
Vent. Trodde du jeg var henne?
Jeg skal også legge meg ned. Er det…?
Nei, det går bra.
Bare sekken min.
Jeg hadde også en jente en gang.
Du hadde likt henne. Dere hadde blitt gode venner.
Hun elsker hunder. Alle dyr. Hun er en stor dyreelsker.
Jeg har ikke sett henne på sju år.
Lenge. Derfor prøver jeg å finne henne.
Jeg har ikke sagt det til noen, men jeg er nervøs.
God natt, Boy.
Svakhet:
hunder.
Det er deg.
Du har vel ikke strømkilden til en amatørradio?
For jeg har en…
Glem det.
Leppestift.
Aimee.
Får jeg beholde den?
Takk.
Ja ja, det var det.
Takk for meg.
Jeg burde slutte å prate med en hund.
Greit. Vi ses.
Ok.
Nei. Ikke bjeff. Noe kan høre deg.
Vil du bli med?
Ok. Du kan bli med.
Kom, da.
Hva…?
Ja, vi kan ta den med. Skal vi putte den i sekken?
Det går bra. Jeg skal passe på den. Jeg lover.
Den skal oppi den trygge sekken.
Ser du?
Ok, er du klar?
Kom. Vi går.
Det der må du slutte med.
Føles bra å ha selskap.
Kjære Aimee, vet du hva?
Jeg har en hund, og han er så kul. Han heter Boy.
Han reddet meg fra en kjempefrosk som prøvde å spise meg.
Så var vi på bussen hans. Vi er et bra team.
Vi fant ut at vi har masse til felles. Vi kan prate om alt.
Du skulle sett oss. Vi er som en ikonisk duo.
Det føles som at når vi er sammen, så er vi ustoppelige.
Hei. Hva gjør du?
Hva fant du der inne?
Du store. Ja. Gå. Gå!
Vi må løpe! Kom igjen!
Bær.
Næring.
Perfekt.
Hva gjør du?
Men de ser så gode ut.
Jeg burde ikke spise de, nei.
Det er vilt hvor mye man glemmer om verden. Som luktene.
Gresset, trærne, blomstene.
Ja, du ser et og annet blodig lik, men…
Å nei. Jeg falt oppi et hull.
Jeg må bare…
…klatre opp.
Jeg kan komme meg ut.
Å nei.
Dette er ille.
Det er så ille.
Slutt. Slutt!
Det er et tau, ditt fjols.
Ta det rundt foten og ta tak!
Kom igjen! Hold fast!
Dra opp!
- Vil du se på dem? - Å faen!
Minnow, kverk dem.
En, to, tre, fire og…
Er vi…?
- Tell alltid til fem. - Var det et samuraisverd?
- Hvorfor falt du oppi et Sandgomler-rede? - Jeg mente ikke. Jeg bare… gikk.
- Hva heter du? - Joel.
Joel Dawson.
Jeg er Clyde. Det er Minnow.
Flaks at vi ikke var monstre. Du skrek som ei jente.
"Det er ille! Det er så ille!"
Jeg høres ikke sånn ut. Stemmen min er ikke så lys.
- Jo. - Jo, det er den.
Den var lysere enn min, og jeg er åtte.
Hva i alle dager gjør du her alene uansett?
Jeg er ikke alene. Jeg har Boy.
Vent, nei! Vent!
Herregud, det er en bisk!
Kom her, Boy!
- De drepte nesten hunden min. - Hei, Boy!
Hei!
Hei.
Hva skjedde med kolonien din?
Sparket de deg ut?
Nei, jeg dro av egen vilje.
- Noe jeg måtte gjøre. - Stjal du mat?
- Han er en mattyv. - Ja.
Nei, jeg stjal ikke mat.
Akkurat.
Jeg og kolonien min var som familie. Ok? De ble kjempetrist da jeg dro.
- På tide å stikke, Minnow. - Hvorfor det?
Hva var det? Hva skjer?
- Kunne vært mye rart. - Trebrenner, Flokktramper.
Steinstuper.
Lemknekker, Lemknuser, og min favoritt, Knasker.
Jeg skjønner. Mange navn.
Den greia tok skrikene dine for å være en middagsbjelle.
Om den fikk snusen i deg, vil den følge etter deg en stund.
Kanskje jeg kan bli med dere.
Hvilken vei skal du?
Vestover.
Mot kysten. Jenner-stranda.
Ja. Vi skal ikke nord helt ennå.
- Ikke nord ennå. - Kom.
Hva enn dere vil. Om dere vil jeg skal bli med, så blir jeg med.
Kom.
Det var en god treningsøkt.
En jente, hva?
Ja.
Du forlot en trygg koloni
for en jente du ikke har sett siden du var 17?
Nei, jeg vet hva du tenker. Det høres vilt ut.
Men jeg vet ikke.
Om du bare visste om vår forbindelse.
Vi fikk kontakt på radioen for noen uker siden.
Forbindelsen er der ennå. Magisk. Og så søt.
Hun elsker meg også, så vi skal fortsette der vi slapp.
- Den er der. - Har du hørt ordet "fåfengt"?
Så det er fåfengt fordi jeg tror på ekte kjærlighet?
Nei, det er fordi du er her ute alene og ikke vet noe om overlevelse.
Vind.
Du kan ikke skyte,
men har holdningen til en edel kriger som flyr med kjærlighetens vinger.
- Funker ikke sånn. - Greit.
Superoppmuntrende tale.
- Pokker. - Du hjerner ut.
Hjerner ut. Tenker for mye.
Jeg tømmer hodet og sier til meg selv: "En nål gjennom vann."
"En nål gjennom vann"?
Tro meg. Pappa var den beste bueskytteren i min koloni.
Å ja? Hvorfor er det ikke han som lærer meg opp?
Jeg er ikke hennes far.
Ja, pappa ble drept.
Da vi bodde på T-banestasjonen.
Elliot ble også drept.
Hvem er Elliot?
Sønnen min.
Så leit.
Ikke si det.
Alle har slike historier, eller hva?
Nål gjennom vann.
Det var nesten.
- Det var bedre. - Veldig bra, ikke sant?
Ikke sant?
Hør her. Om du skal være med oss, så må du vite ting.
Ja. Ok.
- Første lekse. - Kjør på.
Undersøk alltid fra et høyt sted.
- Alltid. - Alltid.
Hjelper deg å se de store.
- Fint at den greia ikke følger etter mer. - Nei, den følger etter. Jeg så den.
- Hva? - Ja.
- Knasker. - Jeg visste det.
- Diger jævel også. - Diger jævel.
Han lukter deg.
- Vanskelig å riste av seg. - Hvorfor står vi her da?
Slapp av. Knaskere er ikke raske.
Vi må fortsette.
Burde allerede dratt.
- Den lukter meg. - Ja, det gjør den.
- Kommer du? - Ja!
- Hvor skal dere? - Nord.
Til fjellene.
Hva er det der?
Et sted kalt Snøfjell-villmarka.
Skal være en koloni full av overlevende.
Kulden og høyden holder monstrene unna.
Du burde bli med oss.
Jeg kunne det, men…
Du må finne kjæresten din. Ja da, ja da.
Minnow.
Du hadde likt henne. Hun er superkul.
Hun vil ikke like deg, for du klarer ikke å komme opp av et Sandgomler-rede.
Jeg liker deg bare fordi du har en søt hund.
- Du sårer meg. - Du er så ubrukelig.
Det betyr at hun liker deg.
Hun har gjennomgått mye.
Ja.
Så irriterende.
- Joel. - Hva er det?
Ikke rør deg.
- Gud. Hvorfor det? - Gi meg skjorta di.
- Skjorta mi? - Ja.
Hva mener du?
Skjorta di, mann.
- Ok. - Fort deg.
- Gjør som han sier. - Gi meg skjorta di.
Hold kjeft. Jeg prøver.
Rolig, nå.
- Sånn, ja. - Er det en Knasker?
- Nei. - Hva heter den?
Rolig. Len deg mot meg.
Om jeg ikke overlever…
Sånn, ja.
Stå helt stille.
Ok.
Ok, kompis.
Rolig, nå.
Det går bra.
Det går fint.
Det går så bra.
Ingen fare.
Greit. Ok.
Vekk med deg.
Ok.
Bra. Vekk med deg.
Vekk med deg.
Flink gutt.
Hvorfor er du så redd? Steinsnegler er snille.
Fins det snille?
Du ser det i øynene deres. Bare se på øynene.
- Denne reddet nok livet vårt også. - Reddet…
Den vil spre lukten din over åsen.
Pokker. Den Knaskeren vil ikke vite hvor den skal gå.
Så Knaskeren følger skjorta mi?
Takk, herr Steinsnegl.
- Takk, herr Steinsnegl. - Takk.
Ja, de er veldig følsomme.
Men de knuser deg på et sekund.
Hva jobber du med?
Et lite prosjekt jeg startet en stund tilbake i kolonien min.
Hver gang vi traff på et nytt monster, lagde jeg et innlegg.
Tegnet det. Skrev ned informasjon.
Styrker, svakheter. Sånne ting.
Fikk meg til å føle at jeg hjalp.
- Du er flink til å tegne. - Takk.
- Jeg har sett den. Stygg jævel. - Ja.
- Liker ikke høye lyder. - Å ja.
Liker ikke å bli skutt med hagle i hodet heller.
Kan legge til det.
Hagle i ansiktet.
Ja. Den er grei.
- Får jeg…? - Ja da.
Ja. Takk.
- Jøss. - Ja.
- Jeg var 16 da det skjedde. - De sendte opp alt de hadde.
De kalte oss heldige fordi hva enn som var i dem ikke påvirket oss.
Ikke noe heldig med å bli sparket ned fra toppen av næringskjeden.
Ja, foreldrene mine tenkte at om vi kom ut av Fairfield,
så ville vi få en sjanse.
Vent.
Er du fra Fairfield?
Ja. Hvordan det?
Jeg har aldri møtt noen som kom seg ut av Fairfield.
Det var der det startet.
Jeg har bare hørt skrekkhistorier.
Ja, det var ganske ille.
Foreldrene dine…
Nei.
Nei, det er bare meg.
Kunne ikke redde dem.
Klandrer du deg selv?
Du er fra Fairfield. Du burde ikke vært her engang.
Du er sterkere enn jeg trodde.
Det er det kuleste noen har sagt til meg.
Det er en god start.
Fortsett med det. En sånn bok kan redde livet til noen her ute.
Takk, Clyde.
Er du sikker på at jenta er verdt det?
Å dra hele veien dit?
Ja.
Ja, hun er det.
Ikke ta til takke med noe, Joel.
Hun har rett.
Du må ikke det.
Ikke engang ved verdens ende.
Ok!
- På tide å stikke! - Hva?
Andre lekse.
Du får et varmt måltid eller en god natts søvn.
- Ikke begge deler. - Ikke begge deler.
Mener du det?
Noe vil ha luktet maten vår og kommer innen en time.
Hvorfor sa du ikke det? Jeg fikk ingen av delene.
Jeg kan ikke si alt til deg. Følg med.
"Jeg skal drepe deg, Joel Dawson! Jeg skal spise deg som brokkoli!"
"Jeg er Joel, og kan ikke beskytte dama
fordi jeg er en ubrukelig, usikker og keitete tenåring."
"Du må redde meg. Jeg trodde du elsket meg."
"Jeg kan ikke det fordi…"
- Hva? - Det er dama di som dør.
- Hva? - En nål gjennom vann.
En nål gjennom vann.
Ja! Ser du? Fulltreffer!
Fått deg en beundrer?
Vi må stikke.
Ok. Kom igjen. Vi må gå.
Minnow? Hva gjør du?
Kjære Aimee, jeg har fått meg venner.
Menneskevenner.
De lærer meg alt de kan.
Lekse nummer tre: ikke ta snarveier.
Lekse nummer åtte: øv på å skyte hver dag. Jeg har blitt god med armbrøsten.
- Ser du? - Ganske bra.
Lekse nummer ti: ha tørre sokker. Den er fin.
Jeg sliter med lekse nummer to: ikke begge deler. Den er ikke så bra.
Ikke begge deler.
Kom igjen. Ikke begge deler.
Jeg er supersliten.
Det er mye her ute du ikke burde røre eller spise,
men sånne bregner har motgift.
Bra mot slanger og snegler.
- Bra bidrag til boka di. - Jepp.
De insekt-aktige har ikke sidesyn.
Ikke side…
De øgle-aktige kan ikke klatre.
De amfibie-aktige gjemmer seg, lokker deg og spiser deg hel.
Så har vi Sandgomlere. De er noen råtasser.
- Råtasser! - Jeg vet. Jeg falt oppi hullet deres.
Du så arbeidsbiene.
- Det du må unngå, er dronningen. - Hvordan vet jeg om det er en dronning?
Det første hintet er en gigantisk finne som skjærer gjennom bakken
og følger hver eneste lyd og vibrasjon du lager.
Det at du hyler av smerte
mens du blir revet i to blir ditt andre hint.
Mottatt. Skal huske det.
Vi nærmer oss der våre veier skilles.
Du skal gå vestover mot Jenner, strendene.
Eller du kan være fornuftig og bli med oss til fjellene.
Jeg har vært fornuftig hele livet, og det har ikke ført til noe.
Bli med oss. Vi står sterkere sammen.
Dessuten er vi et bra team.
Jeg synes også det, men…
- Jeg må bare gjøre det. - Urettferdig.
Du.
Hva skjer?
Hvorfor må du dra?
Fordi denne jenta betyr mye for meg. Skjønner du?
Kom igjen. Du vet jeg må gjøre det. Vi har snakket om det.
Hei, vet du hva? Jeg har noe til deg.
Jeg vet ikke om du vet hva det er…
Leppestift?
- Hva? - Ja.
Ja, det er…
Jeg tar tilbake det jeg sa. Aimee vil elske deg.
- Takk, Minnow. Du har noe snørr der. - Ja.
Greit. Kom igjen.
Siste lekse.
Hør på instinktene dine. De holder deg i live.
Ja. Hva om jeg har dårlige instinkter?
Da dør du.
Gode instinkter fortjenes ved å gjøre feil.
Om du er heldig nok til å overleve noen feil,
så vil du klare deg fint.
Du kan få nytte av denne også.
Jøss!
Så bra. Har du flere jeg kan få?
Du får én.
Dra i pinnen, tell til fem. Ikke fire, ikke seks.
Fem.
Skjønner.
Du klarer deg.
Minnow?
Kom, vi går.
Du kom helt fra Fairfield.
Hva er vel 50 km til?
Der kommer han.
Hei.
Hei der.
Jeg vet. Jeg vil også savne dem.
Det er lurt, da. Det er det.
Du synes det er lurt, sant?
Kom, Boy.
Det går bra. Jeg skal bare…
Du kan få den.
Jeg holder meg til bønnene.
Det går bra.
Jeg skal ikke spise det, så…
Kom igjen. Vi må fortsette.
Jeg vet. Det er mye nifst. Nifse båter.
Nifst skilt.
Men ikke noe vi ikke har sett før.
Må bare være tapre.
Hva…
Hva skjer nå?
Går det bra?
Hører du noe? Boy?
Boy!
Hei! Boy!
Boy! Går det bra?
Du må kommunisere med meg.
Jeg hører det.
Vi må stikke. Du.
Vi må stikke. Kom deg vekk fra under anda.
Vi må løpe.
Joel. Går det bra?
Går det bra?
Joel! Kom deg ut av bilen!
Joel, kom deg ut av bilen!
Løp, Joel!
Løp!
Du kan overleve dette.
Jeg er glad i deg.
Nei.
Hei!
Boy?
Går det bra?
Ja, du har det bra!
Du har det bra.
Har du ikke det?
Ja!
Vi er monsterdrepere.
Jøss.
Jeg har ikke kjent regn på sju år.
Ganske kult.
Boy, synes du jeg er gal?
Som går hele veien dit?
Hallo.
Fy flate.
Du lever.
Jeg mener, du er på.
Jeg har 51 minutter med batteri igjen.
Hva heter du?
Jeg heter Joel.
- Navnet mitt er Joel. - Hallo, Joel.
Hyggelig å møte deg.
Mitt navn er Mav1s.
Men om du skrev det ned,
hadde du skrevet det med et 1-tall og ikke I.
Ja, jeg vet.
Du kjenner til Mav1s. Så flott!
Dere skulle være det neste store. Jeg kan ikke tro jeg prater til en.
Men om du skulle skrive det ned,
hadde du skrevet det med et 1-tall og ikke I.
Ja. Du sa det.
For mange år siden ble jeg bitt i to av noe jeg ikke fikk en sjanse til å navngi.
Jeg krabbet hit og slo meg av,
i håp om at noen en dag ville finne meg.
Og her er du!
Utrolig.
Bortsett fra at du prater med meg, som jeg er takknemlig for,
får jeg spørre hva du gjør utenfor kolonien din?
Ja.
Stjal du mat?
Nei.
Nei, jeg stjal ikke mat.
Jeg er faktisk ute for å finne en jente.
Nei men, Joel. En flott jente har kommet deg for øye!
Hva heter hun?
Aimee med én I og to E-er.
Hun høres helt utrolig ut, Joel.
Er det noe jeg kan hjelpe deg med
i din søken etter Aimee med én I og to E-er?
Niks. Takk, Mav1s, men du kan dessverre ikke det.
Med mindre du har strømkilden til en SK-21-radio for hånd.
Nei, men…
Det ville vært en ære å gi deg min gjenstående kraft
om det hjalp deg å finne Aimee med én I og to E-er.
Hun tror vel at jeg har blitt spist nå.
Dette er så spennende!
- Det funker. - Hurra!
Tretti tjueto? Kom inn, 3022.
- Joel? - Aimee! Hei.
Kolonien din sa at du kom hit. Går det bra?
Jeg var redd. Godt å høre stemmen din.
Godt å høre din også. Ja, jeg lever. Det går bra med meg.
Jeg kan ikke tro du gjør det.
Jeg vet. Jeg gleder meg til å fortelle deg alt.
Jeg føler meg som en ny mann.
Du skulle sett meg. Jeg slåss med monstre.
Jeg er i et motell nå med en robot og en hund.
Hva? Det høres sprøtt ut. Hvor langt unna Jenner-stranda er du?
Hvor langt? Jeg nærmer meg.
Jeg er 15 km fra deg.
Hør her, Joel. Jeg har fantastiske nyheter.
Noen overlevende kom for noen dager siden. De redder oss. De får oss ut!
De hjelper meg med kolonien.
Får dere ut? Hva mener du?
Jeg husker ikke sist jeg følte at alt ville…
Aimee?
Helvete.
Batteriet mitt har automatisk slått seg av
for å spare de siste 15 minuttene.
Jeg beklager, Joel.
Det går bra, Mav1s. Du må ikke…
Joel?
Jeg har ikke vært ute på veldig lenge.
Ja. Det hadde ikke jeg heller vært.
- Der. - Er det noe som plager deg, Joel?
Du kan si alt til meg. Jeg er en empatisk lytter.
Og minnebanken min blir permanent slettet om 14 minutter.
Du vet den følelsen der du bare gir alt av deg selv?
Og du er så sikker på det.
Og akkurat når du skal til å krysse målstreken,
så tenker du at det er det dummeste du kunne ha gjort?
Jeg synes ikke det er dumt, Joel. Jeg synes det er romantisk.
Ikke sant? Ja, du forstår meg.
Romantisk, det er det… Ja.
Ikke gi opp, Joel.
Når du ser henne, vil hun sette pris på den romantiske handlingen
implisert i din reise
og blir rørt av din godhet og dine lederskapsevner.
Takk, Mav1s.
En annen mulighet er at Aimee ikke vil se de egenskapene i deg
og at du vil ha reist veldig langt bare for å bli skuffet.
Kanskje du vil ha lært viktige lekser på veien?
Ok.
En tredje mulighet er at du ikke overlever i det hele tatt
og blir spist av muterte insekter…
- Ok… Jeg skjønner. - …amfibier…
Du kan dø på mange måter.
Jeg skjønner.
Takk for…
Takk for det.
Vil du se et triks, Joel?
Greit.
Hva er ditt hele navn og hvor ble du født?
Joel Dawson, Fairfield i California.
For noen fine foreldre du hadde, Joel.
Herregud.
Jøss.
Jeg har ikke engang et bilde.
Hva hadde du sagt til moren din nå, Joel,
om du hadde muligheten?
At jeg har det bra.
Jeg kom meg til en koloni.
Møtte mange bra folk
som tok godt vare på meg.
De mistet også mye, så…
Og jeg savner dere så mye.
Unnskyld.
Se! Himmelmaneter!
De er harmløse og ganske fine.
Jøss.
Canis familiaris!
Du fant foten min. Takk.
- Det er hunden min. - Han er herlig.
Ja, han er en flink gutt.
Joel, vil du høre en sang?
Ja, ok.
Naturen er fin når ingenting prøver å drepe deg.
Mav1s?
Takk.
Noen overlevende kom til leiren.
Jeg trenger vel ikke å uroe meg?
Hva er oddsen for at de er kule
og på min alder og potensielt en romantisk trussel for meg?
Ekstremt liten.
Jeg tror det er greit. Jeg tror vi klarer oss fint.
Skal vi bare gå fortere, i tilfelle…
Ok, vet du hva?
La oss gå en annen vei.
Boy? Boy!
Boy, hvor skal du?
Dronning.
Løp, Boy! Løp!
Kom…
Gå!
Vent!
Boy!
Boy, jeg kan ikke løpe så fort.
Herregud. Unnskyld.
Unnskyld.
Hva gjør du?
Ikke våg.
Hva gjør du?
Nei. Vent, Boy!
Boy!
Boy, ikke tenk på det engang.
Ikke gjør det.
Ikke. Nei!
Tell til fem.
En, to…
Helvete!
To. Tre, fire…
…fem!
Ja!
Ja! Herregud!
Det var fett. Føler meg som Tom Cruise.
Hva i helvete…
Herregud.
Få den kjolen vekk!
Boy?
Ok.
Å nei.
Jeg tror det går bra.
Jeg fikk vekk alle.
Hva?
Gud! Nei!
Du!
Det er din feil! Hva er galt med deg?
Hvorfor hører du ikke på meg?
Aner du hva du gjorde? Vi døde nesten!
Vi skal bry oss om hverandre, ok?
Jeg hadde aldri gjort det mot deg! Du sviktet meg!
Herregud! Den pokkers kjolen! Jeg orker ikke mer!
Kjære Aimee, det ser ikke bra ut.
Og med "det" husker jeg ikke hva jeg pratet om.
Jeg har ikke følelse i føttene.
Eller ansiktet.
Jeg tror jeg dør.
Jeg skal drepe deg, Joel Dawson! Jeg skal spise deg som brokkoli!
Slike bregner har motgift.
Bra mot slanger og snegler.
Om du finner den beste hunden i verden, er det Boy.
Pass på ham, vær så snill.
Si at jeg er lei for det.
- Sett hunden min? - Si at jeg er glad i ham.
Sett ham? Jeg kjeftet på ham.
Ikke ta kjolen ut av munnen på ham.
Og nå ser jeg ham aldri igjen.
Ikke kjeft på ham. Jeg vet du ikke skal det.
Joel.
Herregud.
- Det er deg. - Aimee?
Jeg kan ikke tro du klarte det.
Herregud. Jeg kan ikke tro det.
Du klarte det, Joel.
- Går det bra? - Ja.
Du er så vakker.
Det var fint.
Aimee?
Aimee.
- Aimee. - Du. Ta det rolig.
Fortsatt ødelagt etter giften. Hvordan går det?
Jeg har det fint.
Bra. Nei, det går greit.
Hvordan var det? Du må fortelle alt.
Det var ikke så ille. Vet ikke hva folk klager om.
Nei, det var grusomt.
Jeg døde nesten mange ganger.
Det er så godt å se deg.
Flaks at du fant meg da.
Angående det…
Og vi kysset.
- Du hallusinerte. - Hvor fantastisk var ikke det?
Du kysset Gamle Pete.
- Hei, Pete. - Å. Ja.
Det hadde vært kjempefestlig.
Å ja, jeg gjorde det.
Jeg vet ikke hvordan vi går videre.
Hva sa du på radioen om…
Ja. En yacht-kaptein og mannskapet hans kom ut av det blå.
- Sa du yacht-kaptein? - Ja.
Han sier han kan finne oss et trygt nytt sted å bo.
- Jeg prøver å pakke sammen. - Hvorfor yacht-kaptein?
- Fordi han er kapteinen på yachten, dust. - Herregud, vær grei, Bill.
- Hva? - Jeg prøver å høre.
Uansett, jeg ville si noe til deg…
Aimee! Vi har enda en lekkasje.
Det lekker ferskvann over hele stranda!
Takk, Janice. Jeg kommer straks.
Hei, Joel.
Hei, Janice. Hyggelig å møte deg.
Alle er gamle.
- Du kom på et vilt tidspunkt. - Ja.
- Kan vi ta det senere? - Ja.
Ta det senere. Greit.
Hei, du.
Alt går ad undas, Aimee.
Jeg vet ikke hva som skjer. Hva kan vi gjøre?
Jeg vet, Janice. Jeg beklager.
Janice, kan du… Kan du gi meg skiftenøkkelen?
Dette er bare dritt.
Hvem la sjøgresset i sola? Det skulle vært pakket ned.
- Fluene kommer. - Den er hoven.
Jeg tror ikke føtter skal ha den fargen.
Hei.
Perfekt timing.
Dere! Joel, det er Dana og Rocko.
- Hva skjer? - De er fra yachten.
Kult.
Er det en armkanon?
Hjemmelagd.
Hvem av dere er kapteinen?
Skyldig. Kaptein Brooks Wilkinson.
- Den australske kongelige marine. - Gud.
Pensjonert. Vennene mine kaller meg Cap. Hva skjer?
Du har møtt disse karene, men den vakre dama er yachten vår.
Litt fjong for min smak, men hun får jobben gjort.
- Cap, dette er Joel. - Joel. Akkurat.
Joel reiste i sju dager på overflaten for å komme hit.
- Sju dager? - Ja, sju dager.
- Det er litt av en reise, Joel. - Det var det.
Hvorfor forlot du kolonien din?
- Ble du tatt i å stjele mat? - Nei, jeg ble ikke det.
- Hvorfor er det en greie? - Han kom for kjærligheten.
Bra for deg. Vakkert.
Ingen oppdrag er mer hederlig enn kjærlighet.
Hver matros vet det.
Cap, skal vi tilberede dette? Føles som om jeg bærer på balla til King Kong.
Sjarmerende, Rock.
Du ser ut som en mann som forstår deg på en grill.
- Jeg… - Hjelp oss å starte et bål.
- Faktisk vil jeg snakke med Aimee litt. - Ja.
Beklager. Gammel vane.
Du dukker opp, og jeg prøver å gi deg ordre.
Jeg lar dere være i fred.
- Takk. - Ja, namaste.
Jeg skulle bare…
- Du, Joel. - Ja?
Vi skal ha en rå farvelfest. Ikke noe spesielt.
Vi tar en drink for å ønske deg velkommen.
Ok.
- Første ølen spanderer jeg. - Takk.
Han er grei.
Brygger eget øl.
Hallo, kjære. Hvordan går det?
Klart han gjør det.
Beklager. Det er mye som skjer nå.
- Går det bra? - Ja.
Det er vilt.
Ganske fint her.
Hvorfor må dere dra?
- Det er vakkert, men ikke trygt. - Akkurat.
Alle er redd.
Selv bunkeren din hadde inntrengere, og dere er unge og sterke.
Ja.
Du, Aimee?
Beklager. Jeg vet at du har mye å gjøre,
men jeg kom for å treffe deg,
så jeg bare…
…hører med deg.
Lurer bare på hva du føler om det.
Det er det mest romantiske noen har gjort.
Synes du? Så bra, for…
Men hør her, Joel.
Å prate med deg på radioen var en fin flukt fra stresset av å styre kolonien.
Ja.
Og…
…du er den eneste fra mitt gamle liv som er i live.
Fra Fairfield.
Men det kommer et "men", ikke sant?
Men jeg trodde ikke at du faktisk ville komme.
Og jeg er glad for å se deg.
Jeg er bare ikke…
Jeg er ikke den samme som før.
Sju år er lang tid.
Jeg har mistet folk. Mamma, vennene mine…
I fjor mistet jeg noen…
…og han var viktig for meg.
Jeg føler meg så utrolig dum.
- Nei, ikke. - Jeg spurte ikke…
Jeg spurte ikke om jeg burde komme.
Jeg ble bare så glad og dro.
Jeg vet ikke hva jeg tenkte.
Jeg vet hva jeg tenkte.
At jeg skulle ta deg med storm, og at vi skulle være lykkelige.
Joel.
Men du ville ikke ha meg.
Unnskyld. Jeg skulle sagt noe på radioen…
Nei, det går bra.
Jeg vet det ikke er sånn du trodde det ville gå…
Men du blir med oss, sant?
Bli med dere på yachten?
Det er vår sjanse til å overleve.
Gi Cap en sjanse.
Fortell.
Ja, Cap. Fortell en historie til.
- Kom igjen. - Fire år etter Agatha.
HMS Brisbane. Første vakt.
Jeg var den første som så den komme. Gigantiske øgle, to etasjer høy.
Jeg slo alarm.
For sent.
Vi mistet 1 032 sjeler den natten.
De overlevende dro ut på sjøen.
Det var ingen tvil i at vi har tapt denne krigen.
Det var ikke plass for mennesket på land. Men der ute?
Der fikk vi en sjanse.
Jeg har et…
Beklager. Et spørsmål.
Jeg overlevde i sju dager på overflaten, og om jeg kan det, kan hvem som helst det.
Sju dager på overflaten? Jeg er imponert.
Kanskje vi har en sjanse til å kjempe
og få vår verden tilbake.
Jeg har en plan. Og om du har en bedre en, er jeg lutter øre.
Og jeg vil stå med deg.
Vil dere høre planen min?
- Ja. - Ja.
Det er…
…bare…
Jeg har ingenting.
Det er min feil.
Jeg mente ikke å stille deg til veggs.
Aimee sier at du lager god minestronesuppe.
Og du er flink med radio.
Jeg trenger en kommunikasjonsekspert.
Noen som kan lære Rocko å lage mat.
Har dere en radio? Jeg vil kontakte kolonien min.
Sytti førtifem, dette er 3022. Kom inn.
Sytti førtifem, dette er 3022. Er det noen der?
Tim? Ava? Noen? Over.
Cap tenkte du ville ha en snack.
Han brygger eget øl.
- Jeg hørte det. - Det er godt.
- Kult. Takk. - Ja.
JOELS KARTGUIDE
VI VIL ALLTID VÆRE DIN FAMILIE XOX KALA
HUN BØR VÆRE VERDT DET! TIM
VI ER GLAD I DEG, JOEL. KOM TILBAKE SNART. KAREN
GERTIE VIL OGSÅ SAVNE DEG GERTIE
KOM HJEM SNART, JOEL MAYA
Hallo? Er det noen der?
Hei. Ja!
Ray, er det deg? Det er meg, Joel.
Joel? Herregud!
Hei, dere! Joel klarte det!
- Du kødder! - Hei, dere!
Det er meg, Joel. Jeg er trygg.
Jeg kom frem til kolonien til Aimee.
- Han greide det! - Lever du?
- Det er godt å høre stemmene deres. - I like måte.
- Går det bra? - Det føles så lenge siden.
- Jeg har mye å fortelle. - Fortell.
Jeg så en Sandgomler-dronning. - Hva er det?
Vet ikke, men jeg sprengte den med en håndgranat!
- Kan dere tro det? - Hvor fikk du det?
Ja, det var så kult.
Hva mer?
Jeg møtte to kule overlevere.
De lærte meg masse ting. De bor på overflaten.
Jeg møtte en Mav1s.
- En ekte Mav1s. - Seriøst? Hvordan var hun?
Hun var veldig informativ, følelsesmessig sett, og…
Og jeg fikk meg en hund også.
- Jøss. Fikk du deg en hund? - Hvordan er det med Aimee?
Veldig…
…bra.
Joel, bare det at du overlevde den reisen er helt utrolig.
Vi er stolt av deg, Joel.
Jeg savner dere så mye.
Hvordan går det? Gi meg en oppdatering.
Ikke bra. Flere inntrengere.
Flere inntrengere? Går det bra med alle?
Ikke egentlig. Vi kan ikke bli her stort lenger.
- Dere? - Vi overlever foreløpig.
"Foreløpig." Hva?
Ray? Dere!
Nei.
Pokker. Hører dere meg?
Dere?
Jeg må tilbake.
Hva gjør jeg her?
Lilla bær.
GIFTIG BOY SIER NEI
Gigantisk øgle som kom over veggen.
De øgle-aktige kan ikke klatre.
Jævla løgnhals.
For helvete!
Dere liker det, hva?
Aimee.
Du, Aimee.
Joel!
- Jeg må prate med deg. - Joel!
- Du er så full. - Heite, supertrente,
superkule Joely-Joely Dawson!
Aimee, vær så snill. Det er viktig.
Jeg må prate med deg om noe.
Du må få alle ut nå.
Jeg tror noe ille vil skje.
Jeg føler det på meg. Det føles ikke bra.
Han planlegger noe. Jeg tror ikke han vil redde dere.
- Hvem? - Kapteinen prøvde å forgifte meg.
Cap er der. Han danser.
Jeg hater ham så mye.
Han ga meg giftige bær. Jeg vet de er giftige fordi hunden sa det.
Har du en snakkende hund?
- Nei, Aimee. - Jeg elsker hunder!
Hva sier han? Hvor er den lille karen?
Mann nede!
Hør på meg, vær så snill.
Jeg trenger deg. Noe vil skje.
Kolonien din er i fare.
- Joel. - Hva?
Joel!
Helvete.
- Aimee? - Går det bra, Joel?
God morgen.
Beklager for knyttneven i ansiktet ditt. Kunne ikke la deg snakke dritt på radioen.
Jeg ville ikke ødelegge dette. Dana, ta deg av det.
Nei, Dana! Ikke radiotårnet!
- Hva gjør du? - Er du gal?
Dere har vel skjønt at vi ikke skal på feriecruise.
Vi vil takke dere for deres generøse gaver.
Mat, vann, forsyninger, medisin.
Vi setter pris på det.
Vi har nok til vi møter på en ny hjelpeløs koloni.
Han er en mattyv!
Du har rett. Men det er ikke så lett. Verden er tom for fossile brennstoffer.
Ikke nok til en yacht.
Så vi måtte improvisere for å overleve.
Vi fant en spesiell drivstoffkilde.
- Det var Rocko som gjorde det. - Det stemmer.
Ti tonn med rene krefter lenket fast foran på yachten.
Hun sover nå.
Hun blir sulten snart.
Hva?
Hva kan jeg si?
Ting blir ville i apokalypsen.
Herregud.
Du kan ikke gjøre dette!
Herregud.
Løp!
Rose!
Vi kommer til å dø.
Må bare finne en måte å få hendene løs på…
Jeg må stoppe dem fra å ta tingene våre!
Herre…
Du har reist i 140 km i helvete. Jeg kan stoppe tre drittsekker.
- Ta krabben! - Hva?
Dette er desperat.
Aimee?
Fy flate.
Nei!
Boy!
Boy! Hei!
Dana! Skyt hunden.
Aimee!
Nei!
Rocko? På tide å stikke. La oss…
Å nei da, du.
Boy! Du må høre etter nå.
Ser du der borte?
Hent Aimee.
Kjapp dere!
Løp nå! Unnskyld for at jeg kjeftet på deg!
Fort.
Greit, krabbe, vil du ha litt…
Ok!
Hei! Hør her. Du vil ikke gjøre dette.
Å nei!
- Joel! - Aimee!
Aimee, gi meg kanonen. Jeg kan drepe den!
Du ser det i øynene.
- Hva gjør du? Skyt den. - Skyt den! Hva venter du på?
- Drep den! - For pokker, skyt den!
Nål gjennom vann.
Cap?
Du er fri.
Herregud.
Vi kommer til å dø. Vi dør.
Nei!
Det var utrolig.
Hva?
Utrolig? Jeg?
- Ja. - Du syntes jeg var…
- Takk, Joel. - Ja?
Jeg hadde gjort det annerledes, men du gjorde en grei jobb.
Ok.
Beklager. Ja, bare…
Det ser bedre ut. Plei det.
- Adjø. - Ha det.
- Kan du røre på den? Ja. - Aimee.
- Hei. - Hei.
Jeg må tilbake til kolonien min og se om det går bra.
Ja, nettopp.
Noen venner sa at det er et sted på fjellet
som er trygt mot monstre.
Kanskje vi drar dit.
Det var kult å se deg i aksjon,
og å se hvordan du tar vare på alle sammen, og så…
Jeg er glad du kom.
Jeg må gå.
Jeg er redd for dem.
Ja.
Men jeg hadde noe til deg.
Herregud.
Krokodille-Carl?
- Herregud. - Jeg vet.
Jeg syntes du burde ha ham igjen.
Her.
- Jeg kan ikke ta den. Du trenger den. - Nei.
Det betyr mye for meg om du tar den.
Seriøst, ta den.
Jeg har det i hodet uansett. Jeg kan lage kopier.
Takk for at du inspirerte meg…
…til å ta denne turen. Det er det beste jeg har gjort.
Greit, jeg drar.
- Ja! - Kom, Boy.
- Vær forsiktig. - Ja, du også.
- Ha det, Aimee. - Ha det.
Det var…
- Flott. - Ja.
Jeg skal finne deg.
Best for deg.
Ok.
Jeg heter Joel Dawson.
Jeg er 24 år og har overlevd i sju dager på overflaten.
To ganger, faktisk.
- Joel? - Joel?
Dere!
- Hei! - Herregud!
Jeg er i live på grunn av noen snille fremmede
og en snill og god hund.
Kolonien min og jeg skal til fjellet. Det skal være færre monstre der.
Misforstå meg rett. Overflaten er veldig farlig.
Men jeg tror ikke vi bør gjemme oss under bakken mer.
Det er en stor, vakker og inspirerende verden der ute.
Jeg vet du tror det kan være umulig, men det er ikke det.
Om jeg kan overleve der, kan alle det.
Som en god venn en gang sa:
Gode instinkter fortjenes ved å gjøre feil.
Om du er heldig nok til å overleve noen feil, vil du klare deg fint.
I dette opptaket vil du finne alt jeg vet om den nye verden.
Jeg måtte lære det på den harde måten. Kanskje det gjør det lettere for deg.
Så, åpne den luken.
Kom igjen.
Pust inn frisk luft. Gå og lev livet.
Det blir ikke lett, men det blir verdt det.
Jeg reiste i 140 km for å finne ut at det jeg hadde savnet i sju år
var rett over hodet på meg hele tiden.
Og det er utrolig.
Og en siste ting: Ikke ta til takke med noe.
Du trenger ikke det. Ikke engang ved verdens ende.
MONSTERAPOKALYSEOVERLEVELSESGUIDE 1. UTGAVE
2. UTGAVE
Over og ut, Joel Dawson.
"Ikke ta til takke med noe?" Det er min replikk.
Det er en lang reise. Håper du vet hva du gjør.
Han gjør ikke det. Snøedderkoppene tar ham.
- Ikke en deilig måte å dø på. - De river ham opp.
- Nei, han finner ut av det. - Muligens.
Tekst: Ekaterina Pliassova