Neměl jsem typické dětství.
Teda nejdřív jo, ale pak přišel konec světa.
Nemyslím, že to někoho překvapilo.
Vždycky jsme mysleli, že skončí, a pak se to stalo.
Zajímavé ale je, jak se to stalo.
Agatha 616.
Jo, asteroid se přiřítil přímo k Zemi.
Koho by to napadlo, že?
A tak se lidstvo semklo a udělalo to, co umí.
Vypálili jsme na něj rakety. Bylo to super.
Ale vlastně nebylo. Rakety se vyrábějí
ze spousty chemikálií.
A ty spadly dolů a vše se změnilo.
A tím „vše“ mám na mysli studenokrevná zvířata.
A tím „změnilo“ mám na mysli, že zmutovali a začali nás jíst.
Mravenci, ještěrky, švábi, krokodýli… a spousta dalších.
STUDENOKREVNÍ A UTRŽENÍ ZE ŘETĚZU
PREZIDENT ZABIT OBŘÍMI MŮRAMI
Znám kluka, kterýho snědla jeho zlatá rybka, co vyhrál na pouti.
Todd tu zlatou rybu miloval.
I tu kočku.
Po většinu dějin lidstva vám k zabití švába
stačila bota.
A teď najednou potřebujete brokovnici.
Někdy dokonce i tank.
A někdy nefunguje ani ten.
Obzvlášť, když nezůstaneš v tanku, Bobe.
Nakonec se ti největší a armáda navzájem vybili.
Během jednoho roku zemřelo 95 % lidí.
To je spousta Bobů.
A Toddů.
My, co jsme přežili, jsme se schovali, kde se dalo.
V bunkrech a jeskyních všude po světě.
Takže posledních sedm let jsem strávil v podzemním bunkru.
Není to tak hrozný, jak to zní.
Jsme dobrá banda a máme se rádi.
Takhle nějak jsem si představoval vysokou.
Určitě spí?
Kdo?
- Joel. Kdo jinej? - Jo, určitě.
- Počkej. - Říkám ti, že spí.
- Určitě? - Jsi paranoidní.
Já jen… Nechci…
Joele.
Vidíš? Spí.
Je to v tvé hlavě.
Drahá Aimee, jsem vzhůru.
Jen jsem se naučil nehýbat a nedýchat nahlas.
Žít v bunkru s bandou lidí,
kteří všichni našli spřízněnou duši, není ideální.
Karen a Ray jsou spolu pár měsíců,
takže je to všechno čerstvé.
Nemůžou se od sebe odlepit.
Přeju jim to. Oba jsou atraktivní
a očividně ohební.
Život je krátkej. Hlavně tady dole.
- Ahoj, Joeli. - Ahoj, Avo.
- Jak to jde? - Dobře, Time.
Jak se máš?
Jo, dobře.
Super.
- Nemohl jsem spát. - Jo, to znám.
Jasně. Asi ne ze stejného důvodu.
Víte, že máte otevřené dveře?
- Jo. - Jo, víme.
Dobře.
Od doby, co Timovy rodiče snědli termiti, jsou s Avou nerozdělitelní.
Dobrou noc.
- A tichou. - Dobrou.
Tohle je asteroid, který pojmenovali 616 Agatha.
A tohle jsou chemické zbraně, které tam vyslali…
Takže skoro všichni tu někoho mají.
Naše první dítě se narodilo v zimě. Bylo to emotivní.
Vítej v apokalypse.
Jídlo stojí za prd, ale nic jiného nepoznáš.
Kala a Connor se dali dohromady po smrti Carol.
Carol byla kráva, co snědla krabici prášku na praní.
Teď už máme jen jednu krávu.
Jmenuje se Gertie.
Gertie je super.
Ale není to jediný zdroj potravy.
Máme partu lovců, kteří z povrchu nosí, co najdou.
Ze začátku to bylo jednodušší, než nám došly náboje.
Čelit nestvůrám s podomácku vyrobenými zbraněmi
není nic moc.
Teda alespoň podle nich. Já lovit nechodím.
Potřebují mě v kuchyni. Jsem šéfkuchař našeho bunkru.
Milují moje minestrone.
Být jediný nezadaný člověk v bunkru má i své výhody.
Můžu trávit čas s Mav1s.
Jo, moc si s ní nepokecáte.
Má usmaženou baterku, stejně jako všechny ostatní Mav1s.
Neviděl jsem žádnou fungující.
Kéž bys byla tu, Aimee.
Chtěl bych, abys všechny poznala.
Pěkně.
Možná bychom mohli střílet do terče.
To mi jde.
No…
Promiň, Mav1s.
Pohyb, musíme jít.
Počkejte!
Mám zbraně!
- Zůstaň tu. - Cože?
- Vezměte, co potřebujete, a jdeme. - Co se děje?
- Došlo k průniku. - K průniku?
- Joele. - Co to znamená?
- Jakože průnik do bunkru? - Jo, přesně tak.
Do bunkru.
Já a Anna Lucia zaútočíme. Anderson a Tim na křídle.
Na křídle, jasně. Kde chcete mě? V týlu nebo…
- Tohle už jsme snad řešili. - Co? Chci pomoct.
- Nechte mě. - Fakt to mám říct?
- Co? - Nezvládáš to, Joele.
- Jsi padavka. - Jo, jasně.
- Vy se nikdy nebojíte? - Bojíme.
Všichni se bojíme, ale ty se bojíš moc.
- Nechceme tě ranit. - Máme tě rádi.
Ale ohrožuješ nás.
- Jsi přítěž. - I při zásobování.
To řeč zní nacvičeně.
Connore.
Tak jo, 30 metrů daleko. Jdeme.
- Buď opatrný, Connore. - Budu.
Dovnitř.
Jdi s nimi.
Blíží se.
SLEDOVÁNÍ AKTIVNÍ
Do prdele.
Panebože.
- Dostal jednoho z nich. - Co ostatní?
Vracejí se.
- Joele! - Potřebují pomoc. Jdu tam.
Joele, počkej!
Connore?
Connore.
Zastřelil jsem to já, nebo ty?
Co myslíš?
Ty.
Taky ve stresových situacích zatuhnu.
Ale pracuju na tom.
PŘED SEDMI LETY
FAIRFIELD, KALIFORNIE
- Jak to vypadá? - Vypadá to skvěle.
- Vypadá to jako já? - Jo.
Vážně tahle póza vypadá přirozeně?
- Jo. - Jo?
Podle mě je skvělá.
Co děláš? Nehýbej se.
- Ukážeš mi to? - Nehýbej se, Aimee.
Chci to vidět.
Ukážeš mi to?
Dobře.
Tak jo.
Připravená?
Co myslíš?
Proč mám bradku?
Ne, to je stínování.
Mám obrovskou hlavu.
- Máš velkou hlavu. - A moje ruka je malinká.
Máš malé ruce.
Je to boží. Fakt boží.
To je milé, protože je to strašné.
- Něco pro tebe mám. - Fakt?
Nevím, jestli jsem se trefila.
Páni. To jsou přesně ty, co jsem chtěl.
- Fakt? - Jo.
- Ano. - Co se děje?
- Jsi v pohodě? - Jo, tancuju rameny.
- Jo. - Jo.
Tohle bylo to nejlepší léto.
Pro mě taky.
Co to děláš?
- Víš, kolik je hodin? - Myslím, že asi 6:30.
Aimee, vystrašilas krokodýla Karla.
Otoč se, krokodýle Karle.
Otoč se, chápu.
Chápu.
Musíme jít.
Mám strach.
VÍTEJTE VE FAIRFIELDU
Drahá Aimee, tento týden stál za hovno.
Přišli jsme o Connora. Zabil ho obří mravenec.
Pomáhá mi kreslit je.
Snažím se zachytit podstatu,
napsat pár řádků o tom, jak je zabít.
Je to můj způsob, jak se s tím vyrovnat.
Tady 7045, volám 3022.
Opakuji, ozvěte se, 3022. Konec.
Tady 3022, co se děje, Rayi?
Ahoj Janice. Tady je Joel.
- Aha, Joel. - Jo.
Tak jo. Počkej chvíli.
Aimee, volá Ray!
Joel. Díky Janice.
- Ahoj Joele! - Ahoj Aimee.
- Jak se máš? - Hele mám se fajn.
- Moc rád tě slyším. - Upřímnou soustrast.
Doslechla jsem se, že jeden z vás umřel.
Jo. Měli jsme průnik do bunkru.
Páni, jakože se dostal dovnitř?
Jo, stalo se to poprvé. Bylo to děsivé.
Taky jsi s tím bojoval?
Jo, trochu. Musel jsem trochu bojovat.
Překvapí tě to, ale jsem teď namakaný…
Páni, jsi namakaný, jo?
Dělám si legraci. Nejsem namakaný. Byl to vtip.
Jsem ráda, že jsi v pořádku.
Jo. Díky.
Stejně je masakr, žes moji kolonii našel přes rádio.
Šílené, viď?
Jaká byla šance, že vás najdu na první dobrou?
Bláznivé.
To jo. Ne, volal jsem asi do 90 kolonií.
Víš, co si občas přeju?
Co?
Abych lusknul prsty a byl zpátky s tebou v tom autě.
To by bylo super.
To jo. Škoda…
že je to nemožné.
Zdá se, že teď je nemožné úplně všechno.
Starat se o celou kolonii je vyčerpávající.
Píšu ti dopisy.
Vážně?
Jo, někdy ti píšu dopisy.
Vlastně pořád.
Ráda bych si je přečetla.
Vážně? Moc rád bych ti je pře…
Ne. Aimee?
Aimee?
RODINA
MŮŽEME SE ZMĚNIT, ALE RODINA NÁS VŽDY PŘIJÍMÁ
Během let jsme ztratili spoustu lidí.
Mysleli byste, že časem otupíte.
Neotupíte.
- Promiň. - Bože, kde jsi byl, Joeli?
Musíme jet. Rozluč se a nasedni do auta.
- Musím jít. - Pojeď s námi.
Ne, máma na mě čeká. Promiň.
Běž do auta! Aimee, musíš rychle domů.
- Vezmi si tohle. - Co? Krokodýla Karla?
Je to tvůj talisman.
- Buď opatrný. - Ty taky.
Aimee.
Miluju tě.
Taky tě miluju.
Najdu tě.
To doufám.
Chci vědět, jak se sem dostal.
Protrhl jednu z našich vnějších obran.
Protrhl ocel?
S Andersonem jsme díru zacelili.
- Nic už se sem nedostane. - Ale jak se to stalo?
Byla to náhoda. Nemyslím, že se to bude opakovat.
Měli bychom zůstat v klidu.
Jak daleko je Aimeeina kolonie?
- Co? - Aimeeina kolonie.
- Jak daleko je? - Asi 135 kilometrů.
- Jak dlouho trvá se tam dostat? - Snad nechceš jít?
Time, prosím.
- Jak dlouho? - Sedm dní.
Minimálně.
Ozbrojená a trénovaná výprava by stěží přežila 80 kilometrů.
Ale ty, Joele…
Tak jo. Potřebuju dobrovolníky,
kteří pomohou posílit perimetr.
Jo, já půjdu.
- Ava to dá. - Ano.
Půjdu.
Je to nemožná cesta, Joele.
Myslím to vážně.
Mám vás rád,
ale na světě existuje jen jeden člověk, kterého miluju.
Žije 135 kilometrů daleko.
Půjdu za ní.
To bylo super.
Drahá Aimee, už se nebudu schovávat.
Už nebudu čekat, že se věci zlepší.
Je čas vzít věci do vlastních rukou.
Je čas přenechat vaření polévky jiným.
Beru si s sebou rádio, přestože nemá šťávu.
Stejně si ho beru.
Přej mi štěstí, Gertie.
Mav1s, postarej se o ni.
Ty sis nedělal legraci, viď?
Ne, nedělal.
Nedělal si legraci.
Nenecháme tě odejít, Joele. Potřebujeme tě tady.
Time, nejsem. Nic nedělám.
To není pravda. Spravil jsi rádio. Vaříš minestrone.
Dobře, když to řekneš nahlas, nezní to nic moc.
Vážím si tvé snahy.
Cítím se, jako bych nikam nepatřil.
Je konec světa a já nechci umřít sám…
Vím, že mě všichni máte za ubohého
roztomilého ježka.
Ale dokážu se o sebe postarat.
Nejspíš jsem silnější, než si myslíte.
- Udělali jsme ti mapu. - Díky, Karen.
Dávej na sebe pozor.
Všechno tě bude chtít zabít.
Měj oči na stopkách. Využij svých předností.
- Jsi malý a rychlý, takže… - Jasně.
- Nebojuj. - Nemám bojovat.
Uteč a schovej se.
Díky, Rayi.
Ne že se necháš sežrat.
Dobře.
Tak jo.
Mám vás rád. Řekněte Aimee, že za týden jsem tam.
- To zvládneš. - Máme tě rádi.
HORNATÁ OBLAST?
BEZ ZNÁMEK ŽIVOTA HROMADA PŘÍŠER
No, není to moc užitečné.
Tak jo, víš co? Víme, že máme jít na západ.
Tak půjdeme na západ.
Začneme něčím jednoduchým. Západ.
Ne, je to tudy. Tohle je západ.
Sakra.
Vezmu to zlatou střední cestou.
Hotovo. První rozhodnutí.
VLASTNĚTE UŽ DNES KOUSEK RÁJE!
Drahá Aimee, šel jsem do toho. Vážně jsem do toho šel!
Myslel jsem, že to bude horší. Zatím vcelku pohoda.
Viděl jsem spoustu známek smrti, ale žádnou smrt.
Drž mi palce.
Příšeří vejce.
Snažím se být pozitivní. Počasí je fajn, jsem na vzduchu.
Není to vůbec špatné.
Super.
Létající…
Ne.
Uteč a schovej se.
Schovej se v domě.
Ne.
Ne!
Jo, kousej! Ukousni to!
Počkej!
Kam běžíš?
Páni, to bylo super.
Máš to tu hezké.
Můžu si sednout?
Díky.
Jsi sám?
Já taky.
Boyi?
To je tvé jméno? Boy? Jmenuješ se Boy.
Já jsem Joel.
Rád tě poznávám.
Díky, žes mi zachránil život, Boyi.
Tohle jsou šaty?
Promiň.
Neboj, už na ně nesáhnu.
Patřily paničce?
Nevadí. Nemusíme o tom mluvit.
Promiň.
Počkej, myslel sis, že jsem ona?
Taky si lehnu. Je to…
Neboj se.
To je můj batoh.
Taky jsem míval holku.
Líbila by se ti. Určitě byste spolu vycházeli.
Má psy ráda. Vlastně má ráda všechny zvířata.
Neviděl jsem ji sedm let.
Je to už dlouho. Proto se ji snažím najít.
Nikomu jsem to neřekl, ale jsem nervózní.
Dobrou noc.
Slabina…
psi.
To jsi ty.
Asi tu nemáš napájecí zdroj pro vysílačku, viď?
Protože já mám…
To je jedno.
Rtěnka.
Aimee.
Můžu si to nechat?
Díky.
Tak jo, je čas.
Díky za vše.
Asi bych měl přestat mluvit se psem.
No nic. Měj se.
Tak jo.
Ne. To nedělej. Něco by tě mohlo zaslechnout.
Chceš jít se mnou?
Tak jo. Pojď se mnou.
Můžeme jít.
Co…
Jo, můžeme to vzít s sebou. Dám to do batohu.
Neboj, dám na to pozor. Slibuju.
Dám to do bezpečné kapsy.
Vidíš?
Tak jo, můžem?
Jdeme. Pojď.
S tím štěkáním ale musíš přestat.
Je super mít společnost.
Drahá Aimee, hádej co.
Mám psa. A je super. Jmenuje se Boy.
Zachránil mě před obří žábou v bazénu, co mě chtěla sežrat.
Pak mě vzal k sobě do autobusu. Jsme super tým.
Máme mnoho společného. Můžeme mluvit o čemkoli.
Měla bys nás vidět. Jsme jak nějaká dvojka z filmu.
Prostě když jsme spolu, přijde mi, že jsme k nezastavení.
Co vyvádíš?
Copak to tam máš?
Panebože. Utíkej!
Musíme zdrhat!
Bobule.
Jídlo.
Skvěle.
Co to děláš?
Ale vypadají skvěle.
Asi bych to neměl jíst.
Úplně jsem zapomněl, jak svět vypadá. Třeba vůně.
Tráva, stromy, květiny.
Jasně, občas narazíš na mrtvolu, ale…
Ale ne.
Spadl jsem do díry.
Tak jo, musím
vyšplhat ven.
To zvládnu.
Ale ne.
Jsem v maléru.
Ve velkém maléru.
Přestaň!
To je lano, ty moulo.
Dej si ho kolem nohy a chytni se!
Tak jo, drž se!
Tahej!
Chceš se na ně podívat? Do prdele.
Minnow, dodělej je.
Raz, dva, tři, čtyři a…
Jsme…
Vždycky počítej do pěti.
To je samurajský meč?
Cos dělal v hnízdě pískožrouta?
Šel jsem a prostě jsem tam spadnul.
- Jak se jmenuješ? - Joel.
Joel Dawson.
Já jsem Clyde. Tohle je Minnow.
Máš kliku, že nejsme monstra. Křičel jsi jak holka.
„Jsem v maléru! Ve velkém maléru!“
Takhle nezním. Nemám tak vysoký hlas.
- Máš. - Fakt.
Pištěl jsi víc než já a mně je osm.
Co tu vlastně sakra děláš sám?
Nejsem sám. Mám Boye.
Počkejte, ne!
Bože, to je štěňátko.
Pojď sem, Boyi.
- Skoro mi zabili psa. - Ahoj, Boyi.
Ahoj!
Ahoj.
Co stalo s tvojí kolonií?
Vyhodili tě?
Ne, odešel jsem.
- Mám nějakou práci. - Kradls jídlo, co?
- Je to zloděj jídla. - Jo.
Ne, neukradl jsem žádné jídlo.
Jasně.
Byli jsme si velmi blízcí. Jako rodina.
Mrzelo je, že odcházím.
- Je čas jít, Minnow. - Čas jít? Proč?
Co to bylo? Co se děje?
- Mohla to být spousta věcí. - Stromopal, stádobijec.
Šutroskok.
Lamonoh, drtinoh a můj nejoblíbenější – žvejkal.
Jasně, chápu. Spousta jmen.
Ať je to cokoli, pištěl jsi jak malá holka.
Má tvoji stopu. Chvíli tě bude pronásledovat.
Možná bych mohl jít s vámi.
Kam máš namířeno?
Jdu na západ.
K pobřeží. K Jenner Beach.
Dobře. Ještě se nestáčíme na sever.
- Ještě se nestáčíte. - Pojď.
Tak jo, jak chcete.
Když chcete, půjdu s vámi.
Poběž.
To je fajn trénink.
Holka, jo?
Jo.
Z bezpečné kolonie ses vydal k oceánu
kvůli holce, kterou jsi neviděl od svých sedmnácti?
Vím, co si říkáte. Zní to bláznivě.
Ale nevím.
Nevíte, jaké máme spojení.
Navázali jsme kontakt rádiem teprve před pár týdny.
Pořád to tam je. Je to magické. A roztomilé.
Taky mě miluje, takže navážeme, kde jsme skončili.
- Je to tam. - Víš, že jsi blázen?
Proč? Protože věřím v opravdovou lásku?
Ne, protože cestuješ sám,
nevíš nic o přežití…
Vítr.
…neumíš střílet,
přesto se tváříš jako nějaký šlechetný bojovník
plující na vlnách lásky.
- Tak to nefunguje. - Dobře.
Povzbudivá řeč.
- Sakra. - Nemysli.
Moc nad tím přemýšlíš.
Já si vždycky vyčistím hlavu a řeknu si
„jehla skrz vodu“.
Jehla skrz vodu?
Věř mi. Táta byl nejlepší lukostřelec v kolonii.
Vážně? Dobře. Proč mi teda nedává lekce on?
Nejsem její táta.
Tátu mi zabili.
Když jsme žili ve stanici metra.
Spolu s Elliotem.
Kdo je Elliot?
Můj syn.
To mě mrzí.
Není třeba.
Všichni máme takové příběhy, ne?
Jehla skrz vodu.
To bylo docela blízko.
- Lepší. - Bylo to dobré, viď?
Že jo?
Jestli budeš s námi, je potřeba, abys věděl pár věcí.
Aha, dobře.
- Lekce první. - Povídej.
Vždycky prozkoumej okolí z výšky.
- Vždycky. - Vždycky.
Ty velké vidíš už zdálky.
Je fajn, že už nás to nesleduje.
Ne, pořád nás to sleduje. Viděl jsem to.
- Co? - Jo.
- Žvejkal. - Jo.
- Velkej zmetek. - Velkej zmetek.
Má tvoji stopu.
- Bude těžké ho setřást. - Tak proč tu pořád stojíme?
V klidu. Žvejkalové jsou pomalí.
Musíme jít dál.
Už jsme měli být pryč.
- Má to moji stopu. - Jo, to má.
- Jdeš? - Jo!
- Kam vlastně jdete? - Na sever.
Do hor.
Co tam?
Na místo zvané Snow Mountain Wilderness.
Má tam být kolonie přeživších.
Chlad a nadmořská výška odpuzuje příšery.
Měl bys jít s námi.
Šel bych, ale…
Jo, musíš najít svoji holku.
Slyšela jsem.
Minnow.
Kdybys ji znala, líbila by se ti. Je skvělá.
Ale ty se nebudeš líbit jí.
Ani se nedokážeš dostat z hnízda pískožrouta.
Líbíš se mi jen proto, že máš roztomilého psa.
- To se mě dotklo. - Jsi k ničemu.
To znamená, že jí jsi sympatický.
Má toho hodně za sebou.
Jo.
Tak otravný.
- Joele. - Co?
Nehýbej se.
- Panebože. Proč? - Dej mi košili.
- Košili? - Jo.
Co tím myslíš?
Dej mi svoji košili.
- Dobře. - Dělej… notak.
- Udělej, co říká, Joele. - Dej mi košili.
Ticho. Snažím se.
Jen opatrně.
- Pěkně. - Je to žvejkal?
- Ne. - Jak se tomu říká?
Hezky pomalu. Předkloň se.
Jestli to nepřežiju…
Tak.
Hlavně se nehýbej.
Dobře.
Tak jo, kamaráde.
Hezky pomalu.
Jen v klidu.
Všechno v pohodě.
Klídek.
Úplně v klidu.
Tak jo. Super.
Jen běž.
V pořádku.
Všechno v pohodě. Běž.
Jen jdi.
Hodný chlapec.
Proč ses tak bál? Šutrošneci jsou milí.
Ona jsou i milá monstra?
Poznáš to v jejich očích. Vždy se jim podívej do očí.
- Tenhle nám zřejmě zachránil život. - Zachránil…
Roznese tvůj pach po celém úbočí.
Žvejkal nebude vědět, kudy má jít.
Takže žvejkal půjde za mojí košilí?
Díky, šutrošneku.
- Díky, šutrošneku! - Díky.
Jo, jsou hodně citliví.
Ale vmžiku tě bez problémů…
rozdrtí.
Na čem pracuješ?
Je to takový malý projekt, který jsem začal v kolonii.
Zapisuju si každé nové monstrum, které potkám.
Namaluju ho a připíšu pár poznámek.
Přednosti, slabiny a tak.
Přišlo mi, že tak aspoň trochu pomáhám.
- Jsi docela dobrý umělec. - Díky.
- Tohohle jsem viděl. Je to hnusák. - To jo.
- Nemá rád hlasité zvuky. - Jo.
A nemá rád střelu brokovnicí do hlavy.
To tam připiš.
Brokovnicí do hlavy.
Jo, jasně.
- Můžu se podívat… - Jasně.
Díky.
- Páni. - Jo.
Bylo mi šestnáct.
Poslali tam vše, aby ten asteroid sejmuli.
A ještě nám řekli, že máme kliku,
protože nás to, co bylo v těch raketách, neovlivnilo.
Nevím, co je to za kliku spadnout z vrcholu potravního řetězce.
Moji rodiče si mysleli, že když se dostaneme z Fairfieldu,
budeme mít šanci.
Počkej.
Ty jsi z Fairfieldu?
Jo. Proč?
Nepotkal jsem nikoho z Fairfieldu, kdo přežil.
Bylo to tam srovnané se zemí.
Slyšel jsem jen hororové příběhy.
Jo, bylo drsné.
Tvoji rodiče…
Ne.
Přežil jsem jen já.
Nezachránil jsem je.
Dáváš to za vinu sobě?
Jsi z Fairfieldu. Neměl bys tu vůbec být.
Jsi větší bojovník, než jsem myslel.
To je to nejhezčí, co mi kdy kdo řekl.
Dobrý začátek.
Pokračuj v tom. Jednou by to někomu mohlo zachránit život.
Díky, Clyde.
Jsi si jistý,
že za to ta holka stojí?
Za tuhle cestu?
Jo.
Rozhodně.
Nesmiř se s málem.
Má pravdu.
Nemusíš.
Ani při konci světa.
Tak jo!
- Čas opustit tábor! Jdeme! - Co?
Druhá lekce.
Buď máš teplé jídlo, nebo kvalitní spánek.
- Nikdy obojí. - Nikdy obojí.
To jako vážně?
Něco mohlo ucítit naše jídlo a za hodinu být tu.
Proč jsi mi to neřekl? Neměl jsem ani jedno.
Nemůžu ti říkat všechno. Honem.
„Zabiju tě, Joele Dawsone! Slupnu tě jak brokolici!“
„Jsem Joel, nedokážu ochránit svou holku,
protože jsem budižkničemu bez sebedůvěry.“
„Potřebuju zachránit! Ty mě nemiluješ?“
„Nezvládnu to, protože…“
- Co? - To ti umírá přítelkyně.
- Co? - Jehla skrz vodu.
Jehla skrz vodu.
Jo! Vidíš? Přímo do středu!
Koukám, že máš fanynku.
Měli bychom vyrazit.
Tak jo. Musíme jít.
Minnow? Co děláš?
Drahá Aimee, mám nové kamarády.
A dokonce jsou to lidé.
A učí mě všechno, co znají.
Třetí lekce. Neber zkratky.
Osmá lekce. Trénuj střelbu každý den.
Začíná mi to jít s kuší.
- Vidíš? - Dobré.
Desátá lekce, nenamoč si ponožky.
Trochu bojuju s druhou lekcí. Ta se mi fakt nelíbí.
Ne obojí.
No tak, Joele, ne obojí.
Padám na hubu.
Je tu spousta věcí, na které bys neměl sahat ani je jíst,
ale tyhle kapradiny mají protijed.
Jsou dobré na hady a slimáky.
- Dobrý zápisek do tvé knihy. - To jo.
Ti, co vypadají jako hmyz, nemají periferní vidění.
Nemají perif…
Ti, co vypadají jako ještěři, neumějí šplhat.
Ti, co vypadají jako obojživelníci, tě vlákají do pasti a sežerou celého.
Pak jsou tu pískožrouti.
Ti jsou hodně drsní.
Hodně drsní!
Vím, spadl jsem do jejich díry.
To, co jsi viděl, byly dělnice.
Za každých okolností se chceš vyhnout královně.
Jak poznám královnu?
První nápovědou bude obrovská ploutev, která prořezává zem
a míří za každým tvým zvukem a vibrací.
Tvůj řev v agonii,
zatímco tě rve na dva kusy, bude druhá nápověda.
Jasně. Budu na to pamatovat.
Tak jo, blížíme se k místu, kde se naše cesty rozdělují.
Ty chceš jít směrem na západ k pláží Jenner Beach.
Nebo můžeš dostat rozum a jít s námi do hor.
Myslím, že jsem byl rozumný celý život
a nikam mě to nedovedlo.
Pojď s námi. V množství je síla.
Navíc si myslím, že jsme dobrý tým.
Jo, to já taky. Ale prostě…
- Musím to udělat. - Není to fér.
No tak.
Co se děje?
Proč musíš jít?
Kvůli té holce. Hodně pro mě znamená, víš?
No tak, víš, že musím jít. Mluvili jsme o tom.
Víš co? Něco pro tebe mám.
Nevím, jestli víš, co to je, ale…
Rtěnka?
- Co? - Jo.
Jo, je to rtěn…
Tamto beru zpátky.
Aimee tě bude milovat.
Díky, Minnow. Máš pod nosem nudli.
Jo.
Tak jo, jdeme.
Poslední lekce.
Poslouchej svoje instinkty. Udrží tě naživu.
A co když mám strašné instinkty?
Tak umřeš.
Hele, dobré instinkty získáš tím, že se poučíš z chyb.
Pokud budeš mít štěstí a přežiješ pár chyb,
budeš tady venku v pohodě.
Tohle by se ti mohlo hodit.
Páni!
To je super. Nemáš jich náhodou víc?
Dostaneš jeden.
Vytáhni pojistku, počítej do pěti. Ne do čtyř, ne do šesti.
Do pěti.
Jasně.
Budeš v pohodě.
Minnow?
Jdeme, holka.
Kamaráde, dostal ses z Fairfieldu až sem.
Co je dalších 50 kilometrů.
Koukni na něj.
Ahoj.
Já vím. Taky mi budou chybět.
Ale je to dobré rozhodnutí.
Souhlasíš, viď?
Pojď, Boyi.
Jsem v pohodě. Já si…
Můžeš to sníst.
Já si dám fazole.
Díky, nechci.
Nebudu to jíst.
No tak, pojď, musíme jít.
Já vím. Je tu spousta děsivých věcí. Děsivé lodě.
Děsivá cedule.
Ale nic, co bychom ještě neviděli.
Musíme být stateční.
Co…
Co se děje?
Jsi v pohodě?
Něco slyšíš, Boyi?
Boyi!
No tak, Boyi!
Boyi, jsi v pohodě?
Potřebuju, abys komunikoval.
Slyším to.
Musíme jít. No tak.
Vážně musíme jít. Vylez prosím ven.
Musíme jít.
Joele, jsi v pořádku?
Jsi v pořádku?
Joele, vylez ven a zuta.
Joele, vylez z auta!
Utíkej, Joele, utíkej!
Utíkej! Běž!
Můžeš přežít.
Mám tě ráda.
Ne.
Hej!
Boyi?
Jsi v pořádku?
Jo, jsi v pořádku!
Jsi v pořádku.
Viď?
Jo!
Jsme příšerobijci.
Páni.
Déšť jsem necítil už sedm let.
Je to super.
Myslíš, že jsem blázen?
Že jsem odešel?
Ahoj.
No do prdele.
Jsi naživu.
Chci říct zapnutá.
Zbývá mi padesát jedna minut energie.
Jak se jmenuješ?
Jsem Joel.
- Jmenuju se Joel. - Ahoj Joele.
Ráda tě poznávám.
Já jsem Mav1s.
Ale kdybys to psal,
napíšeš místo „I“ jedničku.
Jo, já vím.
Znáš řadu Mav1s. To je skvělé.
Měly jste být příští velká věc.
Nevěřím, že s jednou mluvím.
Ale kdybys to psal,
napíšeš místo „I“ jedničku.
Jo, to jsi už říkala.
Před lety mě něco, co jsem neměla čas pojmenovat,
překouslo napůl.
Doplazila jsem se do bezpečí a vypnula.
Doufala jsem, že mě jednou někdo najde.
A tys mě našel!
Úžasné.
Joele, když pominu to, že se mnou mluvíš, za což jsem vděčná,
mohu se tě zeptat, co děláš mimo kolonii?
Jo…
Kradl jsi jídlo?
Ne.
Ne, nekradl jsem jídlo.
Jsem na misi. Hledám jednu dívku.
Aha, zakoukal ses do milé dívky!
Jak se jmenuje?
Jmenuje se Aimee. S jedním „I“ a dvěma „E“.
Zní jako skvělý člověk, Joele.
Můžu ti nějak pomoct s hledáním Aimee,
která má jedno „I“ a dvě „E“?
Ne. Vážím si nabídky, Mav1s, ale bohužel nemůžeš.
Teda pokud nemáš po ruce napájecí zdroj pro vysílačku SK-21.
Ne, to…
Bude mi ctí darovat ti zbytek své energie,
pokud ti to pomůže najít Aimee s „I“ a dvěma „E“.
Určitě si myslí, že mě něco sežralo.
Tohle je strašně vzrušující!
- Funguje to. - Hurá!
Třicet dvacet dva? Ozvěte se, 3022.
- Joele? - Ahoj Aimee!
Říkali mi, že míříš sem. Jsi v pořádku?
Bála jsem se o tebe. Tak ráda tě slyším.
Tebe taky. Jsem živý a zdravý. Jsem v pořádku.
Nemůžu uvěřit, že ses na tu cestu vydal.
Já vím, je to šílené. Těším se, až ti vše povím.
Cítím se jako znovuzrozený.
Měla bys mě vidět. Bojuju s monstry.
Právě teď jsem v motelu s robotem a se psem.
Cože? To je šílené.
Jak jsi od nás daleko?
Jak daleko? Docela blízko. Jsem…
Jsem od tebe 15 kilometrů.
Joele, mám skvělé zprávy.
Před pár dny přišli nějací lidé a zachrání nás.
Dostanou nás odsud!
Pomáhají mi s kolonií.
Kam odsud? Co tím chceš říct?
Nepamatuju si, kdy jsem naposled myslela, že vše bude…
Aimee?
Do prdele.
Moje baterie se automaticky vypnula,
abych si schovala posledních patnáct minut baterie.
Moc mě to mrzí, Joele.
To nevadí, Mav1s. Nemusíš se…
Joele?
Už jsem strašně dlouho nebyla venku.
Jo, já taky ne.
- Tak. - Trápí tě něco, Joele?
Můžeš mi říct cokoli. Umím skvěle naslouchat.
Navíc se můj paměťový modul za čtrnáct minut trvale naformátuje.
Znáš ten pocit, když se naplno otevřeš?
A jsi si tím úplně jistá?
A pak když se blížíš do cílové rovinky,
tak si říkáš, že to je nejhloupější věc, jakou jsi kdy udělala?
Nemyslím, že to je hloupé.
Podle mě je to romantické.
Že jo? Ty to chápeš.
Romantické, přesně to… Jo.
Nevzdávej svoji misi, Joele.
Až ji uvidíš, určitě ocení romantické gesto,
který tahle cesta jistě je,
a bude obdivovat tvoji laskavost a vůdcovství.
Díky, Mav1s.
Další možností je, že Aimee v tobě tyto kvality neuvidí
a ty celou tuhle cestu
podnikneš nadarmo.
Ale třeba cestou získáš cenné lekce.
Aha.
Třetí možnost je, že cestu vůbec nepřežiješ,
že tě sežere zmutovaný hmyz…
- Dobře, chápu. - …obojživelník…
Můžeš zemřít spoustou způsobů.
Rozumím.
Díky za…
Díky.
Chceš vidět trik, Joele?
Dobře.
Jaké je tvé celé jméno a kde ses narodil?
Joel Dawson. Fairfield, Kalifornie.
Měl jsi úžasné rodiče, Joele.
Panebože.
Páni.
Nemám ani fotku.
Co bys řekl své matce,
kdybys mohl?
Asi že jsem v pořádku…
a dostal se do kolonie.
Potkal jsem spoustu dobrých lidí,
kteří se o mě postarali.
Taky o hodně přišli, takže…
A že mi s tátou moc chybějí.
Mrzí mě to.
Podívej! Nebúzy!
Jsou neškodné a docela hezké.
Páni.
Canis familiaris!
Našel jsi mou nohu. Díky.
- To je můj pes. - Je úžasný.
Jo, je to hodný kluk.
Chceš slyšet písničku, Joele?
Jo, dobře.
Příroda je krásná, když tě nic nechce zabít.
Mav1s?
Díky.
Přišli nějací lidé, že nás zachrání.
Nic, čeho bych se měl bát, ne?
Jaká je šance, že jsou naprosto úžasní,
v mém věku a potenciálně sokové v lásce?
Podle mě malá.
Je to asi dobrá zpráva. Bude to v pohodě.
Vlastně bychom měli zrychlit, pro jistotu…
Víš co?
Najdeme jinou cestu. Jo?
Boyi? Boyi?
Boyi, kam jdeš?
Královna.
Utíkej, Boyi! Utíkej!
Dělej…
Utíkej!
Počkej!
Boyi!
Nemůžu běžet tak rychle.
Panebože. Promiň.
Promiň.
Co to děláš?
Opovaž se.
Co děláš?
Ne, počkej, Boyi!
Boyi!
Boyi, ani na to nemysli!
Nedělej to!
Ne!
Počítej do pěti.
Jedna, dvě…
Do prdele!
Dvě. Tři, čtyři…
pět!
Jo!
Jo! Panenko skákavá!
To byl masakr.
Jsem jako Tom Cruise.
Co to sakra…
Panebože.
Vypadni s těma šatama!
Boyi?
Tak jo.
Ale ne.
Tak jo, snad už jsou pryč.
Snad to bylo všechno.
Co?
Bože! Ne!
Ty!
Tohle je tvoje chyba! Co to sakra bylo?
Proč jsi mě prostě neposlechl?
Víš, cos udělal? Málem jsme umřeli!
Má nám jeden na druhém záležet!
Já bych ti to nikdy neudělal! Vykašlal ses na mě!
Bože! Debilní šaty! Tohle už fakt nedávám!
Drahá Aimee, nevypadá to dobře.
A když říkám „to“, tak nevím, o čem jsem mluvil.
Necítím nohy.
Ani obličej.
Asi umírám.
Zabiju tě, Joele Dawsone! Slupnu tě jako brokolici!
Tyhle kapradiny mají protijed.
Jsou dobré na hady a slimáky.
Pokud najdeš nejlepšího psa na světě,
je to Boy.
Postarej se o něj prosím.
A omluv se mu za mě.
Viděli jste psa?
Řekni mu, že ho mám rád.
Neviděli jste ho? Křičel jsem na něj.
Neber mu šaty z tlamy. Nemá to rád.
Asi ho už neuvidím.
A nekřič na něj prosím. Ale to ty nebudeš.
Joele.
Panebože.
- Jsi to ty. - Aimee?
Tys to zvládnul.
Nemůžu uvěřit, žes to zvládnul.
Zvládl jsi to.
- Jsi v pořádku? - Jo.
Jsi tak nádherná.
To bylo super.
Aimee?
Aimee.
- Aimee. - No tak, opatrně.
Pořád jsi zesláblý z toho jedu. Jak se cítíš?
Cítím se dobře.
Vážně, jsem v pohodě.
Jaké to bylo? Musíš mi říct všechno.
Nebylo to špatné. Nechápu, na co si lidi stěžují.
Ne, byla to hrůza.
Několikrát jsem málem umřel.
Tak rád tě vidím.
Ještě žes mě našla.
Hele, musím ti…
A políbili jsme se.
- Měl jsi strašné halucinace. - Bylo to super, ne?
Políbil jsi starého Peta.
- Ahoj Pete. - Jasně.
To by bylo vtipné.
Aha, fakt se to stalo.
Nevím, jak se přes to přenést.
Co jsi to říkala v rádiu o…
Jo. Kapitán jachty a jeho posádka se zničehonic objevili.
- Kapitán jachty? - Jo.
A říkal, že nám může najít nový, bezpečný domov.
Snažím se vše sbalit.
Proč mu říkáš kapitán jachty?
Protože je kapitán jachty, pako.
No tak, Bille, brzdi.
- Co? - Poslouchám.
Každopádně jsem ti chtěl něco říct…
Aimee! Máme další prasklinu v hlavním potrubí.
Všude po pláži stříká voda!
Díky, Janice, hned tam budu.
Ahoj, Joele.
Ahoj Janice. Rád tě poznávám.
- Prosím… - Všichni jsou staří.
- Přišels ve špatnou dobu. - Jo.
- Můžeme to nechat na později? - Jo.
Na později. Jasně.
Ahoj.
Celé se to rozpadá, Aimee.
Nevím, co se to děje. Můžeme s tím něco udělat?
Já vím, Janice. Promiň.
Janice, můžeš… Podáš mi klíč?
Je to v prdeli.
Kdo nechal chaluhy na slunci? Už měly být dávno zabalené.
- Budou tu mouchy. - Napuchlo to.
Jo, nemyslím, že nohy mají mít takovou barvu.
Ahoj.
Skvělé načasování.
Tohle je Dana a Rocko.
- Jak to jde? - Jsou z té jachty.
Jasně.
Je to kanón na ruku?
Vlastní výroba.
Kdo z vás je ten kapitán?
To budu já. Kapitán Brooks Wilkinson.
- Australské námořnictvo. - Bože.
Samozřejmě bývalý kapitán. Přátelé mi říkají Kápo. Jak se máš?
Koukám, že posádku znáš, ale támhleta kráska je naše loď.
Je okázalejší, než bych chtěl, ale slouží.
- Kápo, tohle je Joel. - Joel. Jasně.
Joel cestoval sedm dní, aby se sem dostal.
- Sedm dní? - Jo, sedm dní.
- To je pořádný kus cesty. - To jo.
Nechápu, proč jsi opustil kolonii.
- Kradl jsi jídlo? - Ne, nekradl jsem jídlo.
- Proč se každý ptá? - Přišel kvůli lásce.
To je moc krásné.
Žádná mise není obdivuhodnější než láska.
To ví každý mořeplavec.
Kápo, jdeme to teda uvařit? Je to jak mít na rameni King Kongovy kule.
Jsi hotový básník, Rocku.
Joele, vypadáš jako někdo, kdo umí grilovat.
- Neumím… - Pojď nám pomoct rozdělat oheň.
Chtěl jsem…
- si popovídat s Aimee, jestli to… - Jasně.
Omlouvám se. Zvyk je železná košile.
Ukážeš se tu a já ti hned dávám rozkazy.
Dám vám trochu prostoru.
- Díky. - Jo, namaste.
Chtěl jsem ti…
- Joele? - Ano?
Pořádáme rozlučkovou párty. Nic okázalého…
ale dáme si drink, chci tě přivítat v kolonii.
Dobře.
- První pivo platím já. - Díky.
Je milý.
Vaří si vlastní pivo.
Ahoj, zlato, jak se máš?
Jak jinak.
Promiň, děje se toho teď strašně moc.
- S dovolením. - Jasně.
Je to šílené.
Je to tu docela hezké.
Proč musíte odejít?
- Je to krásné, ale ne bezpečné. - Jasně.
Všichni se bojí.
Dostali se i k vám do bunkru, a to jste mladí a silní.
Pravda.
Aimee?
Promiň. Vím, že toho máš hodně,
ale víš, tu cestu jsem podnikl kvůli tobě
a tak se jen chci…
ujistit.
Ujistit se, jak se cítíš.
Nic romantičtějšího jsem nezažila.
Vážně? Skvěle, protože…
Ale víš, Joele,
mluvit s tebou přes rádio bylo příjemné rozptýlení
od stresu z vedení kolonie.
Jo.
A…
jsi poslední člověk z života předtím, který žije.
Z Fairfieldu.
Hádám, že teď přijde nějaké „ale“.
Ale nemyslela jsem si, že opravdu přijdeš.
Moc ráda tě vidím.
Jen prostě…
nejsem stejná, jako jsem byla předtím.
Sedm let je dlouhá doba.
Ztratila jsem lidi kolem sebe. Mámu, kamarády a…
Loni jsem ztratila člověka…
který pro mě hodně znamenal.
Bože, připadám si jako naprostý idiot.
- Ne, to ne. - Ani jsem se tě…
Nezeptal jsem se, jestli mám přijít.
Tak jsem se těšil a prostě jsem vyrazil.
Nevím, co jsem si myslel.
Teda vím.
Myslel jsem, že přijdu a vezmu ti dech,
že budeme spolu a šťastní.
Joele.
Ale tys mě tu nechtěla.
Mrzí mě to. Měla jsem něco říct přes rádio nebo…
Ne, to nevadí.
Vím, že sis to představoval jinak…
ale půjdeš s námi, viď?
Jít s váma na loď?
Tohle je naše šance na přežití.
Dej Kápovi šanci.
Povídej.
No tak, Kápo, řekni nám další příběh.
- Jo. - Čtyři roky po asteroidu.
Královská loď Brisbane. První hlídka.
Byl jsem první, kdo ho viděl lézt po boku.
Několik metrů vysoký ještěr.
Rozezněl jsem alarm.
Pozdě.
Tu noc jsme ztratili 1032 lidí.
My přeživší jsme naskákali do moře.
Není pochyb o tom, že jsme prohráli válku.
Na souši pro lidi není místo. Ale na moři?
Tam máme šanci.
Mám…
Promiňte. Mám otázku.
Přežil jsem tam venku sedm dní.
A pokud to zvládnu já, tak to zvládne kdokoli.
Sedm dní tam venku? Obdivuhodné.
Možná tedy stále máme šanci bojovat
a vyhrát svět zpátky.
Já mám plán. A pokud máš lepší, jsem jedno ucho.
A budu stát po tvém boku.
Chcete slyšet můj plán?
- Jo. - Jo.
Já…
No…
Žádný nemám.
To je moje chyba.
Neměl jsem tě takhle vyslýchat.
Aimee říkala, že děláš skvělé minestrone.
A že jsi machr přes rádio.
Potřebuju komunikačního experta.
A někoho, kdo Rocka naučí vařit.
Půjčíte mi někdo rádio? Chci zavolat své kolonii.
Sedmdesát čtyřicet pět, tady 3022. Ozvěte se.
Sedmdesát čtyřicet pět, tady 3022. Je tam někdo?
Time? Avo? Kdokoli? Přepínám.
Kápo ti posílá něco k snědku.
Vaří vlastní pivo.
- Jo, slyšel jsem. - Je dobré.
- Jasně, díky. - Jo.
JOELOVA MAPA
VŽDYCKY BUDEME TVÁ RODINA. KALA
SNAD ZA TO STOJÍ! TIM
MÁME TĚ RÁDI, JOELE. BRZY SE VRAŤ. KAREN
GREGOVI SE TAKY BUDE STÝSKAT. GERTIE
BRZY SE VRAŤ, JOELE. MAYA
Haló? Je tam někdo?
Jo!
Rayi, to jsi ty? Tady Joel.
Joel? Panebože!
Všichni, volá Joel. Zvládl to!
- To snad ne. - Ahoj všichni!
Tady Joel. Jsem v bezpečí.
Zvládl jsem to. Jsem u Aimee v kolonii.
- Zvládl to! - Jsi na živu!
- Moc rád vás slyším. - To my tebe taky.
- Jsi v pořádku? - Jako by uběhla věčnost.
- Musím vám toho tolik říct. - Vyprávěj.
- Viděl jsem královnu pískožrouta. - Co to je?
Nevím, vyhodil jsem ji do vzduchu granátem.
- Věřili byste tomu? - Kde jsi vzal granát?
Jo, bylo to super, a…
Co dál?
Potkal jsem dva super lidi.
Naučili mě spoustu věcí. Žijí na povrchu a…
Jo a potkal jsem Mav1s.
- Mluvil jsem s funkční Mav1s. - Fakt? Jaká byla?
Byla moc nápomocná, i emočně. A…
A taky mám psa.
- Páni, máš psa? - A jak to jde s Aimee?
Vážně…
dobře.
Joele, to, že jsi tu cestu přežil, je neuvěřitelné.
Jsme na tebe pyšní.
Moc mi všichni chybíte.
Jak se vůbec daří vám?
Nic moc. Měli jsme několik průniků.
Několik? Jsou všichni v pořádku?
Bohužel. Nemyslím, že tu můžeme zůstat.
- Haló? - Zatím přežíváme.
Jak jako „zatím“?
Rayi? Haló?
Ne.
Do prdele. Slyšíte mě?
Haló?
Musím se vrátit.
Co tady dělám?
Fialové bobule.
JED BOY ŘÍKÁ NE
Viděl jsem vysokého ještěra lézt po boku.
Ti, co vypadají jako ještěři, neumějí šplhat.
Ten hajzl lže.
Hajzl!
Chutná vám to, co?
Aimee.
Joele!
- Musím s tebou mluvit. - Joele!
- Jsi opilá. - Sexy, namakaný
nejúžasnější Joel, Joel Dawson!
Aimee, tohle je fakt důležité.
Musíme si promluvit.
Musíš okamžitě dostat všechny pryč.
Nebo se stane něco špatného.
Říkám ti, že to cítím. Ve vzduchu visí něco špatného.
Něco plánuje. Nemyslím, že vás chce zachránit.
- Kdo? - Kapitán. Snažil se mě otrávit.
Kápo je támhle. Tancuje.
Bože, jak já ho nesnáším.
Dal mi otrávené bobule.
Vím, že jsou otrávené, řekl mi to pes.
Máš mluvícího psa?
- Ne, Aimee. - Miluju psy!
Co to říkal? Kde je tem pejsek?
Máme tu odpadlíka!
Poslouchej mě prosím.
Musíš mi pomoct. Něco se stane.
Tvoje kolonie je v nebezpečí.
- Joele. - Co?
Joele!
Do prdele.
- Aimee? - Joele, jsi v pořádku?
Dobré ráno.
Promiň za tu ránu do obličeje. Nemohl jsem tě nechat mluvit přes rádio.
Ještě bys mi to zkazil. Dano, postarej se o to.
Ne, to je rádiová věž!
- Co to děláte? - Zbláznili jste se?
Asi už jste přišli na to, že se výletní plavba nekoná.
Chceme vám poděkovat za štědré dary.
Za jídlo, vodu, zásoby a léky.
Moc si toho vážíme.
Vystačí to na cestu k další bezbranné kolonii.
Je to zloděj jídla!
- Přesně tak. - Jo.
Ale to není vše.
Na světě nejsou fosilní paliva.
Nebo ne dost na pohánění lodi.
Takže jsme museli improvizovat, abychom přežili.
A našli jsme skvělý pohon.
- Teda Rocko. Viď? - Jo, je to moje práce.
Deset tun čisté síly připevněných k lodi.
Zrovna spí.
Ale brzo bude mít hlad.
Cože?
Co vám mám povídat.
Apokalypsa je masakr.
Panebože.
To nemůžete!
Panebože.
Utíkejte!
Rose!
Bože, umřeme tu!
Musím najít způsob, jak si rozvázat ruce.
Musím je zastavit, než nám seberou věci!
Panebo…
Když jsi zvládl ujít 135 kiláků, tak zvládnu tři hajzly.
- Ty zabij kraba. - Co?
Jak zoufalé.
Aimee?
No do prdele.
Ne!
Boyi!
Boyi! Ahoj!
Dano, zastřel toho psa.
Aimee!
Ne!
Rocko? Je čas jít. Jdeme…
No to ne.
Boyi, poslouchej mě.
Vidíš támhle?
Běž pro Aimee.
Jdeme!
Utíkej!
Promiň, že jsem křičel!
Dělejte.
Tak jo, krabe, chceš…
Tak fajn.
Poslouchej, tohle nechceš udělat.
Ale ne.
- Joele! - Aimee!
Hoď mi tu zbraň! Vím, jak to zabít!
Vždycky to poznáš z očí.
- Co děláš? Střílej! - Zabij to! Na co čekáš?$
- Zabij to! - Tak už to zastřel!
Jehla skrz vodu.
Kápo?
Jsi volný.
Panebože.
Do prdele. Je po nás.
Ne!
- To bylo úžasné. - Co?
Úžasné?
- Jo. - Myslelas, že…
- Díky, Joele. - Jo?
Jo. Já bych to udělal jinak, ale nebylo to tak špatné.
Hm. Dobře.
Ukaž mi to…
Vypadá to líp. Buď na to opatrná.
- Čau. - Mějte se.
- Můžeš to posunout? - Aimee.
- Ahoj. - Ahoj.
Musím se vrátit. Podívat se, jestli je kolonie v pořádku.
Jasně.
Přátelé mi říkali, že v horách je místo,
kde nejsou monstra.
Asi se vydáme tam.
Bylo super… vidět tě
jak se staráš o všechny ty lidi a pak…
Jsem ráda, žes přišel.
Musím jít.
Bojím se o ně.
Jasně.
Ale něco pro tebe mám.
Panebože.
Krokodýl Karel?
- Páni. - Já vím.
Měl by být u tebe.
Tady.
- To nejde. Potřebuješ to. - Ne.
Chci ti ho dát. Udělá mi to radost.
Vážně, vem si ho.
Beztak to mám všechno v hlavě. Můžu udělat kopie.
Díky, žes mě inspirovala…
k téhle cestě.
Nejlepší rozhodnutí mého života.
Tak jo, vyrazím.
- Dobře. - Pojď, Boyi!
- Buď opatrný. - Ty taky.
- Ahoj Aimee. - Ahoj.
To bylo…
- Skvělé. - To jo.
Najdu tě.
To doufám.
Tak jo.
Jmenuju se Joel Dawson.
Je mi dvacet čtyři a přežil jsem sedm dní na povrchu.
Už dvakrát.
- Joele? - Joele?
Ahoj všichni!
- Ahoj! - Panebože!
Jsem naživu díky štědrosti dvou cizinců
a laskavosti skvělého psa.
S kolonií jsme vyrazili do hor.
Má tam být méně monster.
Rozhodně netvrdím, že je to na povrchu bezpečné.
Ale nemyslím si, že skrývat se pod zemí je odpověď.
Tam venku je obrovský, krásný a inspirativní svět.
Určitě si myslíte, že je to nemožné, ale není.
Pokud tam můžu přežít já, tak kdokoli.
Jeden dobrý přítel mi řekl:
„Dobré instinkty získáš tím, že se poučíš z chyb.
Pokud budeš mít štěstí a přežiješ pár chyb,
budeš tady venku v pohodě.“
V této nahrávce najdete vše, co vím o našem novém světě.
Ty informace nebylo snadné získat.
Snad vám trochu zjednoduší život.
Tak otevřete poklop.
No tak, pojď.
Nadechněte se čerstvého vzduchu. Běžte a žijte.
Nebude to snadné, ale stojí to za to.
Ušel jsem 135 kilometrů, abych zjistil, že to, co mi 7 let chybělo pod zemí,
jsem měl celou dobu nad hlavou.
A je to neskutečné.
A poslední věc. Nesmiřte se s málem.
Nemusíte.
Ani při konci světa.
PŘÍRUČKA PŘEŽITÍ – PŘEROSTLÉ PŘÍŠERY (1)
PŘÍRUČKA PŘEŽITÍ – PŘEROSTLÉ PŘÍŠERY (2)
Hodně zdaru,
Joel Dawson.
„Nesmiřte se s málem.“ To má ode mě.
Je to dlouhá cesta. Snad víš, co děláš.
Neví. Určitě ho dostanou sněžní pavouci.
- To je ošklivá smrt. - Roztrhají ho na kusy.
- Určitě se nedá. - Možná.
Překlad titulků: Sebastian Jágr