EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Idag samlas vi alla, prinsar med blodsband och hordernas hövdingar,
och alla ättlingar till lord Djingis khan.
Vi ber den blå himlen om välsignelse
för beslutet som ska fattas idag.
Välsigna lord Djingis heliga andars fana
som står inför fredens vita fana.
-Fredens vita fana? -Vaka över oss, Tengri...
Ni har solkat ned freden.
Ta fram de svarta fanorna, säger jag. Krigsfanorna. Avsluta det du påbörjat.
-Ni respekterar inte förfarandet. -Ni har vanhedrat det med krig.
...khanernas khan.
Så begynner vi vår Kurultai.
Det är synd att Nayan inte kan vara här.
Jag beklagar verkligen din bror.
Det var du som tog din far från vårt läger.
Varför smyga iväg? Varför tar du inte din far tillbaka till khanen?
Det vore att sända honom i döden.
Den mest betydande dagen i khanens liv...
...och den ende sonen vid hans sida är den bleka blomman.
Var kan de andra vara?
Bågskyttar är utposterade på vart murkrön. Ingen går in och ingen kommer ut.
-Enligt order. -Utmärkt, Sukh.
Fall på knä.
Mot bakgrund av din beredvillighet i dessa oroliga tider,
och med den befogenhet khanernas khan har ingjutit i mig
som vice regent och vänsterkansler,
ger jag er titeln orlok.
Du ska kommendera khanens generaler och deras arméer.
Låt dina män utgå.
Återgå till era posteringar.
Vice regent...
Du fick en order, general.
Det här är högst ovanligt.
Vakta din tunga.
En icke-mongol dubbar en annan icke-mongol till orlok...
Det är mycket ovanligt.
Det har aldrig hänt förut.
Sukh... Lägg undan klingan.
General...
Vad heter du?
Kasar.
General Kasar är tydligen uppbragt
över de högst ovanliga tider som nu råder.
Jag är inte uppbragt.
Jag är skeptisk.
Sukh gör rätt i att dra sitt vapen.
Under andra omständigheter, skulle sån skepticism ha kostat dig livet.
Som ni påpekade,
är inte det här normala omständigheter.
Så ni bör ha förståelse för min oro.
Självklart.
Vad kan jag göra för att skingra dina misstankar?
Visa khans order.
Återvänd till din post och försvara den, så ska jag snart få fram en order.
Nöjer du dig med detta, Kasar?
-Flytta tillbaka. -Jag begär att få tala med vice regenten.
Backa.
Öppna portarna. Nu!
Tillbaka! Håll undan!
Håll undan!
Drick.
Vad är det?
Vatten.
Tack.
Det är hedersamt att genomföra det till slut.
Och när de räknar rösterna och ingen har röstat på mig...
...vilken heder finns då?
Om alla hade röstat på dig, far, vad skulle det innebära?
Skulle det ge oss Orus tillbaka?
Kan jag stå till tjänst?
Inkludering.
Det är deras invändning mot mig.
Deras främsta klagomål.
Vill du göra nytta och hjälpa mig, latinare, ge dig då iväg härifrån.
Han vältrar sig i min sons förlust.
Hans förlust?
Jag trodde det var ditt hus?
Det här är din förlust, ditt fel.
Du bär hela skulden.
Jag bär hela skulden med högburet huvud.
Var det himlens varg som talade eller Ahmad som viskade i ditt öra?
Vore det inte för araben,
skulle jag aldrig ha fått din far att utmana Kublai.
Du tänkte aldrig slåss rättvist.
Inte ens från början.
Varför starta ett bråk man inte kan vinna?
För att Orus är död... och far krossad.
På grund av dig.
Din kropp kommer att växa in i sin roll.
Den slappnar av och sen kommer mjölken att flöda.
Det är för sent.
Alla kvinnor är olika.
Vi är bortom lögner, mor.
Min kropp talar.
Den säger att jag inte är en mor.
Den säger det högt och tydligt.
Vilken svullen sugga som helst kan amma dina barn.
Du måste uppfostra dem.
Du måste undervisa dem och göra dem till khan och drottning
av oförvitlig karaktär.
Gå, mor.
Till din khan.
Han behöver dig mer än jag.
Allt är förgäves om han inte vinner.
De behöver dig.
De är dina, Kokachin. Ditt kött och blod.
Det kan aldrig vara förgäves.
Här är jag.
Ser ni mig?
Jag blev kallad till Kurultai och här är jag nu.
Jag har rest långt, i ära och redlighet...
...men jag möttes av uppror och krig.
"En gärning i vredesmod, är en gärning dömd att misslyckas."
Så talade vår farfar, Djingis khan.
Vi är nomader.
Har vi inte galla i levern? Eld i vårt blod?
När vårt folk och vårt land...
...och vår livsstil är hotad
är vi inte rädda att börja kriga.
"Om min kropp dör, låt den dö.
Men låt inte Mongoliet dö."
Jag undrade om vi skulle talas vid igen.
Den blå himlen har inte frusit till is.
-Så talade Djingis khan. -Som du förutsåg.
"Segern kommer inte till den som lever enligt reglerna,
utan till den som skriver reglerna
och tillämpar dem på sina fiender."
Så sa den som föddes med en blodklump i näven,
med eld i blicken och ljus över sitt ansikte!
Han som föddes av den blå vargen och röda hjorten.
Förfäder till nomaderna.
Kaidu talar om ett sätt att leva.
Han talar om nomader, som om jag vänt min härkomst ryggen.
Red jag inte hit på en häst?
"Att erövra världen från hästryggen är enkelt.
Det svåra är att sitta av och styra den."
Så talade Djingis khan under baggens år.
Din son vet inte när han har förlorat.
-...är inte lika svårt... -Familjedrag.
-...som att erövra en man. -Din make är fet. Ännu ett familjedrag.
Att erövra en man är ingenting mot att erövra sig själv.
Sa inte Djingis: "Hitta en man som inte dricker,
och han kommer att leda mina arméer"?
Så talade Djingis.
Men sa inte Djingis också:
"Ni ska stå enade och dela tro"?
Jag har med egna ögon sett
att varje tro har ett tempel i khans stad.
Därborta i Kina kallas det kapitulation.
Nej, Kaidu, det kallas "svartsjuka".
Från vår egen släkt, inifrån den egna gyllene familjen.
Vi levde enligt våra öden. Vi var utvalda.
Du sköts åt sidan och glömdes bort.
Och du är lågättad, inte av kungligt blod.
Tusen stulna val kan inte förändra det.
...av en svart orm, låt oss inte bli bitna.
Ändå kommer min son att bli khan, och hans son efter honom.
Låt oss alltid lita på varandra.
Min blodslinje är viss och din tar slut ikväll.
Jag säger det, inte bara som mongol,
utan som invånare i det mongoliska väldet!
Öppnas portarna för främlingar kommer hemligheter att läcka ut!
Broder.
Jag borde ha lämnat dig att förblöda i grottan.
Antagligen... men det gjorde du inte.
Var är de?
Vilken av khans leksaker har kommit för att ge sig på mig?
Marco?
Byamba?
Hundra ögon?
Nån av dem? Allihop?
Skicka ut sökpatruller i slummen.
Hitta hans medkonspiratörer och för dem till mig.
Vill ni att jag lämnar er ensam... med honom?
Han kommer inte att döda mig.
Han lär försöka övertala mig att ge upp.
Sprid ut er! Hitta dem!
De letar efter oss.
Sätt fart!
Din tur, munk.
Sök igenom byn!
Titta på deras ansikten!
Stig åt sidan.
Stig åt sidan, sa jag.
Banna dem inte för att de följer order.
Du borde inte vara här.
Inte om du bryr dig om henne så som hon bryr sig om dig.
Är det sant, det hon sa?
Ljug inte.
Varför?
För att det är ett viktigt ögonblick för dig?
Det här är mitt liv.
Du gjorde något fruktansvärt.
Låt mig nu välkomna dig in i nästan allas vår gemenskap.
Jag förrådde min far för khanens skull.
Och Kublai är i bästa fall... nonchalant...
...med att uppmärksamma uppoffringar som görs i hans tjänst.
Men inte jag.
Åk hem.
Hem?
Min kejsarinna, ni glömmer att jag inte kan åka härifrån.
-Min khan tillåter inte det. -Man kan inte hjälpa vem man är.
Han håller dig nära tills han inser att du bara kan skada honom.
När den dagen kommer vill du inte vara här.
På morgonen, när khanen letar efter dig
ser jag till att våra spejare rapporterar att du ridit österut.
Jag kommer att skydda din hemlighet... så länge du skyddar min.
Säger ni farväl till henne från mig?
Medan er far lever, skaffa så många vänner ni kan,
besök så många länder ni kan.
Minns ni de orden? Minns ni dem?
Spelen är över.
Bägaren urdrucken, middagen uppäten.
Det finns inga böner kvar att be.
Jag har äran att ställa en fråga till var och en av er
å dessa nobla hövdingars vägnar.
Lord Kaidu, ni vill inte ha samarbeten med utomstående styrkor,
och ändå satte ni ihop en armé av kristna
och konspirerade med vice regenten för att störta er khan.
Och nu har samma viceregent ockuperat och belägrat vårt rikes huvudstad.
Det gjorde jag.
Har någon här ännu hört en fråga?
Det är obestridliga fakta.
Det här är frågan.
Som en del i ert förräderi, gömde ni er bakom Kublai khans fana
och slaktade mitt folk?
Allt jag har gjort...
...gjordes för att säkra khanatet,
för att skydda oss själva från hans ombytliga visioner.
Besvara frågan.
Det ni vet är höljt i dunkel.
Svara.
Vice regenten har inte tagit över vår huvudstad, vårt hem.
Födslorätten vi lämnar åt våra barn finns inte nedlagd som Kublai hävdar.
Det är här, på den här marken.
Under den blå himlen, där vi står samlade idag!
Besvara frågan.
Ja, det gjorde jag.
Lord Kublai...
...ni förblir khanernas khan.
När ni väljs, vad ska ni då göra med honom?
Jag ska ta Kaidu...
...och hela hans släkt...
...och alla sympatisörer av ätten Ögedei...
...och jag ska begrava dem här...
...i hans älskade jord.
Så det var så den blinde munken gick genom väggar?
Alla legender har ett slut.
Lägg undan vapnen.
-Vi vill inte skada er. -Lägg ifrån er dem, annars tar jag dem.
Ni tjänar en förrädare.
Jag tjänar vice regenten, munk, på min khans order.
Och min far sände oss att hindra honom.
Ingen av er har nån befogenhet.
Lägg ned era vapen. Jag för er till prinsen och vice regenten.
Vi reste med prinsen.
Han överlämnade sig själv, så att vi kunde komma in osedda.
Han är en fånge.
Tror ni att det här är en slump?
Han är min bror. Betyder det något?
Kaidu eller khanen.
Jag vet inte vem du tjänar, din oäkting.
Och munken? Ifrågasätter du hans lojalitet mot khanen?
Du vet det, i hjärtats djup.
Mitt hjärta vet inget annat än plikten mot imperiet.
Ta deras vapen.
Jag har ett brev i handen som kan rädda familjen.
En skrivelse från Ahmad.
Utan tvivel till dig.
Nå...
Då har du min uppmärksamhet.
Om far läser det här för hövdingarna, kanske det räcker.
Räcker för vad?
För att krossa khanen.
Araben räddade oss igen.
Det gör han... eller inte.
Vill du bränna vår räddning?
Jag vill att lögnerna och bedrägerierna får ett slut.
Det kommer inte att hända.
Om Kublais terrorvälde får fortgå
blir det bara fler lögner och bedrägerier,
tills vi drunknar i en smältdegel
av baktalande utomstående och förbrytelser av alla slag.
Inget gott kan komma ur så mycket smärta och ångest.
Jag fick honom att göra det, vet du.
Vad?
Din far.
Jag fick honom att skära ut dig ur henne, skära bort dig från din mor.
Din far ville aldrig att du skulle veta att han dödat henne för att rädda dig.
Kommer du att vara bra för honom?
Eller var all smärta och ångest till ingen nytta?
Framtiden för ätten Ögedei, för vår familj...
...är din framtid.
Bränn det... eller inte.
Det är helt upp till dig.
Förväntar du dig att armén ska försvara dig när khanen återvänder?
Om han återvänder, är han inte khan längre.
Har inte dina spejare rapporterat om vår seger vid tvillingfloden?
Det har de.
Hur förlikar du den verkligheten med din fantasi?
Hur förlikar du dig med att jag har kunnat agera obemärkt i alla dessa år?
Tror du verkligen att jag inte har en plan ifall Kublai skulle vinna?
Se var jag sitter och var du står.
Ahmad...
Det finns ännu tid att stoppa det här.
Kom med. Säg till far att du blev manipulerad.
Jag blev inte manipulerad av någon.
Aldrig nånsin.
Men det kan vara sanningen. Förrädarens ord står mot hans sons.
Jag vill inte att det ska vara sanningen.
Förstår du inte?
Jag vill att det i handlingarna otvetydigt ska stå...
...att en pojke, skild från sina föräldrar...
...från sin oansenliga födslorätt, har rest sig...
...och i tysthet fått historiens mäktigaste man på fall.
Vilket då gör mig till världens mäktigaste man.
Lura inte dig själv.
Det här är inte en förhandling.
Det finns inga villkor för min kapitulation.
Och du, min bror...
...kommer inte härifrån levande.
Kallar ni på mig?
Innan jag stoppar om mina barn för natten,
berättar jag för dem om våra förfäder.
Berättelser om krig...
...om förräderi...
...om ära.
Berättelserna är läxor för livet och bär på varningar.
En karta över hur man ska leva och styra.
Börtes historia var en favorit.
Khanernas första maka och moder.
Om giftermålet med Temüjin,
mannen som en dag skulle styra som Djingis khan.
Hur hon fördes bort av tre merkiter om natten.
Hur hon såg sin man till synes överge henne och fly till skogs.
Hur den mannen följde henne, kämpade för hennes frihet
och slaktade för att vinna henne åter, åtta månader senare.
Åtta månader.
Och hon återvände till Temüjins hus, gravid med deras första barn.
Vad är poängen med berättelserna, att få mig att somna?
Viskningarna började höras.
Viskningar som inte ens den store Djingis kunde tysta.
Viskningar om att barnet inte kunde vara deras eget.
Viskningar som kunde förstöra pojkens chanser att en dag själv nå tronen.
För all blodspillan...
...allt baktaleri...
...alla uppgörelser...
Viskningar kan omstörta allt.
Min dotter fick bud från er vice regent
angående prinsessan Kokachin och era tronföljare.
Ska jag läsa det för er?
Bäst att kejsarinnan själv får förklara.
Ni har tid tills hornet ljuder och omröstningen inleds.
Om folket då inte har mottagit din abdikation,
kommer jag att gå in i paviljongen och viska det så att alla får veta.
Vilken förbannad galenskap har anfrätt din hjärna?
Ni kan skydda er tron...
...eller så kan ni skydda er familj.
Valet är ert.
Kokachin.
Du har kommit för att ta farväl.
Varför sa du det?
-Det skulle ha varit du. -Nej.
Barn vars ögon har havets färg.
Nej.
Prinsen...
Jingim är mycket fäst vid dig.
Säg att du älskar mig, Marco.
Säg att du älskar Nergüi.
Kokachin...
Gå nu.
Jag vann.
Jag gjorde det.
Precis som du ville.
Bönade, bad...
Jag spelade enligt reglerna.
Och nu måste jag gå ut dit och avslöja allt.
Ge honom segern. Allt på grund av dig!
Vi förnekar det.
Fyra hustrur. Inget att visa upp, förrän i sista stund!
Säg mig, vems son är det som ska överta tronen?
Vem?
Ingen.
Det var ingen.
Jag har förstört vår familj.
Du gjorde det nödvändiga.
-Nej. -Jo. Jo.
Du gjorde det svåra.
För vår familj.
Och för kungariket.
-Jag förtjänar din vrede. -Nej.
-Jag förtjänar dina slag. -Nej, Chabi.
Nej.
Du gjorde det för mig.
Jag hade fel, min maka...
...när jag tänkte att jag kunde leva utan dig.
Och nu...
...är det slut.
Vem mer vet?
-Vem mer... -Vet?
Kokachin...
Marco.
Vem?
Jag skickade honom till Venedig, där han hör hemma.
-Med hemligheten som kan krossa oss alla? -Det spelar ingen roll.
Vem skulle han berätta det för? Vem i väst skulle bry sig?
Ingen annan?
Jo...
...nu vet Khutulun...
Kaidu.
Vin från silverträdet.
Jag hatar det där trädet.
Visst är det iögonfallande.
Möngke uppskattade flärd.
Det är också ett sätt att beskriva din bror.
Var är Khutulun?
Det här är mellan oss.
Då så.
Jag har alltid vetat eller trott mig veta, om jag ska vara rättfram...
...att det finns ett pris som jag inte kan betala
för att tillfredsställa min törst efter inflytande.
Priset har visat sig vara min son.
Han kommer inte att säljas och köpas här idag.
Så...
...hur offentliggör jag det?
Du går dit ut...
...och säger åt dem att jag blir nästa khaners khan.
Och får dem att tro på det.
Gå. Kom inte tillbaka.
För en fredlig övergång.
Jag ville inte vinna på det här viset.
Jaså inte?
Jag var beredd på att krossa dig redan från början.
Men jag avråddes från det av min omgivning.
Råd som jag nu inser
var förvrängda och fega och till motståndarsidans fördel.
Din sida.
Du vann, Kaidu.
På det gamla viset.
Med alla medel som stod till buds.
Kokachin!
Jag kommer.
Kokachin...
Förlåt.
Ingen fara...
...mor.
Fångar till vice regenten.
Bra gjort, general.
Du kommer att belönas rikligt för din lojalitet mot khanen och hans sak.
Sukh, ta våra fångar till en cell.
Jag kan göra det annorlunda från och med nu.
Visst kan jag väl göra det annorlunda?
Imorgon är khanatet ditt.
Du kan göra som du behagar.
Drick med mig.
Du var beredd att krossa mig...
...redan från första början.
Gift från goyoplantan.
Vi måste gå.
Vi måste gå nu.
Du kanske vill behålla den där.
Jag trodde aldrig att vi skulle ses igen.
Trodde eller hoppades?
Trodde. Jag hoppades att du skulle återvända.
Jag behöver dig.
Behöver du mig?
Vet ni hur konkubiner lärs upp?
Berätta.
Speglar.
Speglar?
Man sätts i ett rum med speglar.
I dagar...
...veckor.
Efter ett tag slutar tiden att ha betydelse.
Varför just speglar?
För att öva på känslor.
Glad.
Blyg.
Med brustet hjärta.
Ensam.
Men det fanns en känsla...
...som vi lärde oss att aldrig visa.
Vrede.
Ingen man vill vara med en kvinna som hotar honom.
För att överleva...
...lär vi oss undertrycka den...
...och bida vår tid.
Jag skulle aldrig ha älskat dig.
Men jag skulle ha visat mitt stöd.
Slagits för dig.
Kanske till och med dött i din tjänst.
Det var ett tillfälligt bristande omdöme.
Att sälja min dotter ingick alltid i din plan.
Hade jag vetat att det skulle sluta så här...
...då hade jag skurit upp henne inför dina ögon istället.
Då är jag glad att det slutar så här.
Jag kunde ha fortsatt fly med min dotter.
Ni skulle aldrig ha funnit mig.
Var är hon?
Hon är på väg söderut... med en beskyddare.
Kom aldrig tillbaka.
Jag eskorterar konkubinen till hennes dotter och ser till att hon stannar där.
När jag har fått min fars seger bekräftad, möts vi här.
Hemma.