ORIGINALNA NETFLIX SERIJA
Okupili smo se na današnji dan,
prinčevi plemenite krvi i poglavice hordi,
i svi potomci velikog Džingis-kana.
Molimo se plavom nebu i tražimo blagoslov za odluku
koja će danas biti doneta.
Blagoslovi sveti barjak gospodara Džingisa
koji stoji pred belim barjacima mira.
Beli barjaci mira? -I sačuvaj nas od...
Popišao si se na mir.
Treba izneti crni barjak.
Ratni barjak. Završi šta si počeo.
Omalovažavaš ovaj skup.
Ti si osramotio ovaj skup svojim ratobornim delima.
... kane nad kanovima.
Neka kurultaj počne.
Šteta što Najan nije ovde.
Veoma mi je žao zbog tvog brata.
Ti si bio taj koji je oteo svog oca iz našeg logora.
Zašto si pobegao u brda?
Zašto oca nisi odmah odveo kanu?
Jer bi mu to bio kraj.
Najvažniji dan u životu kana
i jedini sin kraj njega je bledi cvet.
Gde bi drugi mogli biti?
Strelci su postavljeni na zidinama.
Niko ne ulazi, niti izlazi.
Po vašoj zapovesti. -Odlično, Suk.
Klekni preda mnom.
U svetlu tvoje posvećenosti službi u ovo nemirno doba,
na osnovu moći koja mi je data od kana nad kanovima,
kao namesnik i stariji kancelar,
dodeljujem ti titulu orloka.
Komandovaćeš kanovim generalima i vojskama.
Raspusti svoje ljude.
Vratite se na svoja mesta.
Namesniče...
Čuli ste naređenje, generale.
Ovo je vrlo neobično.
Pazi šta pričaš.
Stranac postavlja stranca kao mongolskog orloka.
Vrlo neobično.
Bez presedana.
Suk!
Vrati mač u korice.
Generale...
Kako se zovete?
Kasar.
General Kasar je vidno pometen
vrlo neobičnim vremenom u kome živimo.
Nisam pometen.
Skeptičan sam.
Suk je ispravno potegao mač.
Pod normalnim okolnostima ta sumnja bi vas koštala glave.
Kao što ste istakli,
ovo nisu uobičajene okolnosti, namesniče.
Nadam se da razumete moju brigu.
Naravno.
Kako da ublažim vašu sumnju?
Pokažite naređenje od kana.
Vratite se na svoje mesto i branite položaj, prikazaću naređenja ubrzo.
Da li je to dovoljno, Kasare?
Nazad. -Zahtevam razgovor sa namesnikom.
Odbij.
Otvori kapiju. Odmah.
Nazad!
Odmakni se!
Svi nazad!
Pij.
Šta je to? -Voda.
Hvala.
Časno je izdržati do kraja.
A kada budu brojali glasove i nijedan ne bude za mene,
gde je čast u tome?
A ako bi svi glasali za tebe, oče,
šta onda?
Da li bi to vratilo Orusa?
Kako mogu da budem na usluzi?
Inkluzija.
To je njihov napad na mene.
Najčešća njihova zamerka.
Učini mi nešto, Latine...
Nestani.
Nabija mu poraz mog sina na nos.
Njegov poraz?
Zar ova kuća nije tvoja?
Ovo je tvoj poraz i tvoja krivica.
Ti si kriva za sve.
Kriva sam u potpunosti i ponosna na to.
Da li ti se vučje nebo obratilo
ili ti je sve vreme Ahmad šaputao na uho?
Bez tog Arapina, nikada ne bih uspela da ubedim tvog oca
da izazove Kublaja.
Nisi ni imala u planu poštenu borbu.
Od samog početka.
Zašto počinjati boj koji ne možeš dobiti? -Orus je mrtav,
a otac uništen.
Zbog tebe.
Telo će se umiriti vremenom.
Opustiće se i poteći će mleko.
Prekasno je za to.
Svaka žena je različita.
Nema potrebe za lažima, majko.
Moje telo govori.
Kaže da nisam majka.
Glasno da svi čuju.
Svaka naduvena krmača može da hrani tvoju decu.
Ti ih moraš odgajiti.
Ti ih moraš odgajiti da izrastu u kana i kraljicu
nepokolebljivog karaktera.
Idite, majko.
Svome kanu.
Potrebniji ste mu nego meni.
Sve će biti uzalud ako ne pobedi.
Potrebna si im.
Oni su tvoji, Kokačin. Tvoja krv i meso.
To ne može biti uzalud.
Ovde sam.
Da li me vidite?
Izazvan sam na ovaj kurultaj i došao sam.
Doputovao sam izdaleka, časno i sa dobrom namerom,
a sačekali su me pobuna i rat.
"Delo počinjeno u gnevu jeste delo osuđeno na propast".
Tako je govorio naš deda, Džingis-kan.
Mi smo nomadi.
Zar nemamo žuč u utrobi?
Plamen u krvi?
Kada su narod i zemlja
i naš način života ugroženi,
mi se ne bojimo rata.
"Ako umre moje telo, neka umre.
Ali neka Mongolija preživi."
Pitala sam se treba li da razgovaramo ponovo.
A plavo nebo još nije okovano ledom...
Govorio je Džingis. -... kako si predviđala.
"Pobeda ne dolazi onima koji žive prema pravilima.
Nego onima koji pravila stvaraju
i nameću ih svojim neprijateljima."
Tako je govorio onaj koji je rođen sa krvavom pesnicom,
vatrom u očima i svetlošću na licu!
On, rođen od plavog vuka i crvenog jelena.
Predaka svih nomada.
Kaidu govori o načinu života.
Govori o nomadima kao da sam se ja odrekao svoje krvi.
Zar nisam dojahao ovamo?
"Pokoriti svet sa konjskih leđa je lako.
Sjahati i vladati je teško."
Rekao je Džingis-kan u godini ovna.
Čini se da tvoj sin ne prihvata poraz.
... nije umeće... -Porodična crta.
... koliko pokoriti čoveka. -A tvoj muž je debeo.
Takođe porodična crta.
Savladati čoveka je mnogo lakše nego savladati sebe.
Zar Džingis nije rekao: "Nađi mi čoveka koji ne pije
i taj će voditi moju vojsku"?
To je bio Džingis.
Nije li Džingis takođe rekao:
"Budite jedne misli i jedne vere"?
Video sam svojim očima
da u kanovom gradu ima mesta za hram svake religije.
U Kini za to kažu "kapitulacija".
Ne, Kaidu, kažu "zavist".
Iz našeg srodstva.
Iz naše zlatne porodice.
Bili smo predodređeni, bili smo odabrani.
Vi ste gurnuti u stranu, zaboravljeni.
A ti si prosta. Tvoja krv nije plemenita.
Ni hiljadu pokradenih izbora neće to promeniti.
Neka nas zubi crne zmije nikada ne povrede.
Ipak, moj sin će biti kan, i njegov sin posle njega.
Neka uvek verujemo jedni drugima.
Moja loza je obezbeđena, a tvoja...
Ostanimo zajedno. -... ugasiće se noćas.
Ovo govorim ne samo u ime Mongola,
nego svih naroda Mongolskog carstva!
Otvori kapiju strancima i tajne će se saznati.
Brate.
Trebalo je da pustim da iskrvariš u pećini.
Verovatno.
Ali nisi.
Gde su oni?
Koja od kanovih igračaka je došla po mene?
Marko?
Bijamba?
Stotinu očiju?
Neko od njih ili svi oni?
Pošalji ljude u predgrađa.
Pronađi zaverenike i dovedi ih pred mene.
Da vas ostavim nasamo,
sa njim?
Neće me ubiti.
Pokušaće da me ubedi da se predam.
Raziđite se i pronađite ih!
Traže nas.
Idemo!
Tvoj red, monaše.
Pretražite selo!
Pogledajte im lica!
Pomerite se.
Rekao sam da se pomerite.
Ne kori ih što prate moja naređenja.
Nije ti mesto ovde.
Ne ako ti je stalo do nje koliko njoj do tebe.
Je li istina... ono što mi je rekla?
Ne lažite me.
Zašto?
Jer je ovo neki mladalački tren proviđenja za tebe?
Ovo je moj život.
Učinili ste užasnu stvar.
Dozvoli da ti poželim dobrodošlicu u društvo gotovo svih nas.
Izdao sam oca zbog kana.
A Kublaj je, u najbolju ruku, nevešt
kada treba da prizna žrtvu onih koji mu služe.
Ali ja nisam.
Idi kući. -Kući?
Zaboravljate, carice, da ne mogu da odem.
Moj kan mi ne dozvoljava. -Ne možeš pobeći od samog sebe.
Držaće te uz sebe dok ne shvati da to što si ti može samo da ga povredi.
Ne želiš da budeš blizu kada se to desi.
Ujutro, kada te kan bude tražio,
učiniću da osmatrači prijave da si odjahao na istok.
Čuvaću tvoju tajnu dokle god ti čuvaš moju.
Prenećete joj moje pozdrave?
Dok ti je otac živ,
sklopi što više prijateljstava.
Vidi što više zemalja možeš.
Sećate li se ovih reči?
Da li se sećate?
Igre su završene.
Piće i jelo pri kraju.
Nema više preostalih molitvi.
Imam čast da postavim po jedno pitanje svakome od vas
u ime ostalih poglavara.
Gospodaru Kaidu,
tvrdite da nemate veze sa spoljnim silama,
a stvorili ste vojsku od hrišćana
i urotili se sa namesnikom da zbacite svoga kana.
A sada taj namesnik okupira i drži pod ključem
prestonicu našeg velikog carstva.
Jesam.
Da li je neko čuo pitanje?
Ovo su činjenice, neosporene.
A ovo je pitanje.
Da li ste u svojoj izdaji, sakriveni iza barjaka Kublaj-kana,
poklali moj narod?
Sve što sam uradio
bilo je za dobro kanata
da bismo se zaštitili od njegove nastrane vizije.
Odgovorite na pitanje.
One za koju u srcima znate da je mutna.
Odgovorite.
Namesnik nije preuzeo prestonicu, naš dom.
Rodno pravo koje ostavljamo deci nije tamo, kako Kublaj tvrdi.
Ono je ovde, na ovoj zemlji,
pod plavim nebom ispod kojeg stojimo zajedno na ovaj dan!
Odgovorite na pitanje.
Jesam.
Gospodaru Kublaje, vi ostajete kan nad kanovima.
Kada budete izabrani, šta će biti sa njim?
Uzeću Kaidua,
svu njegovu rodbinu
i svakog lojalnog kući Ogedaj,
i sahraniću ih ovde,
u zemlji koju toliko voli.
Dakle, tako je slepi monah prolazio kroz zidove?
Svakoj legendi dođe kraj.
Odložite oružje.
Ne želimo da vas povredimo. -Spustite oružje ili ću ga uzeti.
Služiš izdajniku.
Služim namesniku, monaše, po naređenju svog kana.
Moj otac nas šalje da ga zaustavimo.
Nijedan od vas nema takav autoritet.
Položite oružje i odvešću vas princu i namesniku.
Putovali smo sa princom.
On se odao da bismo mi ušli neopaženo.
On je zarobljenik. Misliš li da smo mi slučajno ovde?
Brat mi je. Zar to ništa ne znači?
Kaidu ili kan?
Ne znam koga služiš, kopile.
A monah? Sumnjaš i u njegovu vernost kanu?
U srcu znaš.
Moje srce zna samo za dužnost carstvu.
Razoružajte ih.
Držim u ruci pismo koje može spasiti ovu porodicu.
Poruka od Ahmada.
Bez sumnje namenjena tebi.
Pa,
sada si svakako zadobila moju pažnju.
Ako otac pročita ovo poglavarima, biće dovoljno.
Dovoljno za šta?
Da uništi kana.
Arapin nas je ponovo spasao.
Jeste
ili možda ipak ne.
Želiš da spališ naše spasenje?
Želim da laži i obmane prestanu.
Što se neće desiti.
Ako se Kublajeva vladavina straha nastavi,
biće sve više laži i obmana dok ne nestanemo
među lažljivim strancima i svakojakom drugom zlu.
Ništa dobro ne može biti rođeno iz toliko bola i patnje.
Ja sam ga navela na to, znaš?
Na šta?
Tvog oca.
Naterala sam ga da te izvadi iz utrobe tvoje majke.
Nikad nije želeo da znaš da ju je ubio da bi spasao tebe.
Da li ćeš biti dobra po njega?
Ili su sav taj bol i patnja bili uzaludni?
Budućnost kuće Ogedaj, naše porodice,
u tvojim je rukama.
Spali je
ili nemoj.
Sve je na tebi.
Da li očekuješ da će vojska biti uz tebe kada se kan vrati?
Ako se vrati, više neće biti kan.
Nisu ti javili o našoj pobedi kod reka bliznakinja?
Jesu.
A kako se to slaže sa tvojom fantazijom?
A kako se slaže to što sam manevrisao neopaženo
sve ove godine?
Stvarno misliš da nemam spreman plan u slučaju Kublajeve pobede?
Vidi gde ja sedim, a gde ti stojiš.
Ahmade...
Još nije kasno da zaustaviš sve ovo.
Pođi sa mnom.
Reci ocu da si izmanipulisan.
Nisam bio izmanipulisan.
Nikada.
Ali to može biti istina.
Reč izdajnika protiv reči njegovog sina.
Ne želim da to bude istina.
Zar ne razumeš?
Želim da istorija zabeleži, bez greške,
da se dečak otet od roditelja
uzdigao iz svog mizernog položaja
i tiho porazio najmoćnijeg čoveka u čitavoj istoriji.
Što bi učinilo mene najmoćnijim čovekom u čitavoj istoriji.
I ne zavaravaj se.
Ovo...
Ovo nisu pregovori.
Nema uslova za moju predaju.
A ti, moj brate,
odavde nećeš otići živ.
Ti si pozvao mene.
Pre nego što uveče zaspe,
svojoj deci pričam o našim precima.
Priče o ratovima,
izdaji,
časti.
Priče čije se poruke uče, a upozorenja slušaju,
karta života i vođenja naroda.
Ona o Borti je tvoja omiljena.
O prvoj ženi i majci Kanova.
Kako se venčala s Temudžinom, koji je vladao kao Džingis-kan.
Kako su je otela tri Merkita usred noći.
Kako je gledala muža koji naizgled beži u šumu.
Samo da bi je kasnije pronašao i borio se za njenu slobodu,
napravio pokolj da bi je preoteo, osam meseci kasnije.
Osam meseci.
I vratila se u Temudžinov dom, trudna, noseći njihovo prvo dete.
Ima li ova priča drugu svrhu osim da me uspava?
Počela su šaputanja.
Šaputanja koja ni moćni Džingis nije mogao ućutkati.
Šaputanja da dete ne može biti njihovo.
Šaputanja koja bi mogla uništiti dečakovu šansu
da sedne na presto po pravu.
Sve ovo krvoproliće,
sva izdaja,
svi dogovori,
a šaputanja ih mogu preokrenuti.
Moja ćerka je dobila ovu poruku od tvog namesnika
u vezi sa princezom Kokačin i naslednicima kuće Toluj.
Da pročitam?
Možda je bolje da ti carica objasni?
Imaš vremena dok se ne oglasi rog.
Ako sam ne napustiš presto Mongola,
ušetaću i prošaputaću, tako da svi čuju.
Kakvo ludilo te je sada obuzelo?
Možeš da štitiš presto
ili porodicu.
Tvoj je izbor.
Kokačin.
Došao si da se pozdravimo.
Zašto si mi rekla?
Trebalo je da budeš ti. -Ne.
Deca sa očima boje mora.
Ne.
Princ...
Đingim te zaista voli.
Reci da me voliš, Marko.
Reci mi da voliš Nerguj.
Kokačin...
Idi sada.
Pobedio sam.
Uspeo sam.
Kao što si mi rekla.
Molio, trgovao...
Igrao sam po pravilima.
A sada moram sve to da odbacim.
Da dam njemu. Sve zbog tebe!
Poricaćemo.
Četiri žene i ništa, sve do baš pravog trenutka!
Reci mi, čiji sin će naslediti moj presto?
Ko?
Niko.
Bio je niko.
Uništila sam našu porodicu.
Učinila si neophodno.
Ne. -Da.
Podnela si žrtvu.
Za našu porodicu.
I naše carstvo.
Zaslužujem tvoj bes. -Ne.
Zaslužujem udarce. -Ne, Čabi.
Ne.
To je bilo za mene.
Nisam bio u pravu, ženo,
da mislim da mogu bez tebe.
A sada...
Gotovo je.
Ko još zna?
Ko još... -Zna?
Kokačin...
Marko.
Poslala sam ga u Veneciju, gde pripada.
Sa tajnom koja nas može uništiti?
Nije važno.
Kome će reći? Koga je briga na zapadu?
Niko više?
Pa...
Sada, Kutulun...
Kaidu.
Vino iz srebrnog drveta.
Mrzim ga.
Zaista se ističe, zar ne?
Monge je oduvek imao... talenat.
I tako se može opisati tvoj brat.
Gde je Kutulun?
Ovo je između nas dvojice.
Pa, dobro.
Uvek sam znao, ili sam mislio da znam, ako sam iskren,
da postoji cena koju nisam spreman da platim
da ostvarim svoj cilj i uticaj.
Ta cena je, čini se, moj sin.
Njime se neće trgovati danas ovde.
Dakle...
Kako da objavim ljudima?
Samo izađi
i saopšti im da sam ja idući kan nad kanovima.
I učini da ti poveruju.
Odlazite i ne vraćajte se.
Za mirni prenos vlasti.
Nisam želeo da pobedim ovako.
Zaista?
Ja sam bio spreman da te uništim od samog početka.
Ali su me skrenuli sa kursa ljudi oko mene.
Savet, sada to uviđam,
bio je pokvaren i kukavički,
i korisniji drugoj strani.
Tvojoj strani.
Pobedio si, Kaidu,
na staromodan način.
Svim neophodnim sredstvima.
Kokačin!
Dolazim ka tebi.
Kokačin...
Žao mi je.
Sve je u redu...
Majko.
Zarobljenici, namesniče.
Odlično, generale.
Bićete bogato nagrađeni
za vernost svom kanu i njegovom cilju.
Suk, odvedi zarobljenike u ćeliju.
Mogu da radim drugačije sada.
Mogu da radim drugačije, zar ne?
Sutra je kanat tvoj.
Možeš da radiš kako hoćeš.
Pij sa mnom.
Bio si spreman da me uništiš,
od samog početka.
Otrov biljke gojo.
Moramo da idemo.
Moramo da krenemo, odmah.
Možda želiš da zadržiš to.
Nisam te očekivao ponovo.
Očekivao ili si se nadao?
Očekivao.
Nadao se jesam.
Potrebna si mi.
Potrebna sam ti?
Znaš li kako konkubine vežbaju?
Reci mi.
Ogledala.
Ogledala?
Stave te u sobu sa ogledalima.
Danima...
Nedeljama.
Ubrzo, vreme više nema značenje.
Zašto ogledala?
Da vežbaš emocije.
Veselost.
Stidljivost.
Slomljeno srce.
Usamljenost.
Ali bila je jedna emocija...
Učili su nas da je nikad ne pokažemo.
Gnev.
Zato što nijedan čovek
ne želi ženu koja mu preti.
Zbog svog opstanka,
učimo da ga suzbijemo.
Da dobijemo na vremenu.
Nikada te ne bih volela.
Ali bih te podržala.
Borila se za tebe.
Možda čak i umrla za tebe.
To je bio trenutni propust u rasuđivanju.
Prodaja moje kćeri uvek je bila deo tvojih planova.
Da sam znao da će ovako biti,
rasporio bih je na tvoje oči umesto toga.
Onda mi je drago što se ovako završava.
Mogla sam da nastavim da bežim sa ćerkom.
Nikad me ne biste pronašli.
Gde je ona? -Putuje na jug,
sa zaštitnikom.
Ne vraćaj se nikada.
Otpratiću konkubinu do njene kćeri i postarati se se da se ne vrati.
Kada potvrdim pobedu svog oca, sastajemo se ovde.
Kod kuće.
Prevod titlova: Jelena Božović