A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Egybegyűltek itt ma
a rokon hercegek, a törzsek vezetői,
és Dzsingisz kán minden leszármazottja.
Együtt imádkozunk a Kék Éghez, és áldást kérünk tőle a döntésre...
melyet ma meghozunk.
Áldást Dzsingisz szent lobogójára,
mely a béke fehér zászlajánál előbbre való.
- A béke fehér zászlaja? - Nézzen le ránk...
Te szemen köpted a békét.
Vegyétek elő a fekete zászlókat, a hadi zászlókat! Fejezd be, amit elkezdtél!
Nem tiszteli az eljárást.
Te viszont meggyaláztad azzal, hogy háborút indítottál.
...a kánok kánját.
Kezdődjön tehát a kurultáj!
Nagy kár, hogy Najan nem lehet itt.
Nagyon sajnálom a bátyádat.
Te vitted el az apádat a táborunkból.
Miért bujkáltatok a hegyekben?
Miért nem vitted el őt a kánnak?
Mert ott biztos halál várta volna.
Ez a nap a legfontosabb egy kán életében...
de az egyetlen fia, aki mellette van, a sápadt virágszál.
Vajon hol van a többi?
Minden falnál íjászok sorakoznak.
Senki nem megy se ki, se be.
- Ahogy parancsolta. - Kiváló, Szuk.
Térdelj le előttem!
A szolgálatban való elkötelezettségedért ezekben a zavaros időkben...
és a kánok kánja által rám ruházott hatalmamnál fogva...
mint alkormányzó, és rangelső kancellár...
neked adom az orlok címet.
Te parancsolsz a kán tábornokainak és a seregeiknek.
Bocsásd el az embereidet!
Térjetek vissza az őrhelyeitekre!
Alkormányzó...
Parancsot kapott, tábornok!
Ez rendkívül szokatlan.
Vigyázzon, miket beszél!
Egy nem mongol személy egy nem mongolt nevez ki orloknak.
Ez nagyon is szokatlan...
ez példátlan.
Szuk!
Tedd vissza a kardod!
Tábornok...
mi a neve?
Kazar.
Kazar tábornokot nyilván megzavarta,
hogy mostanság rendkívül szokatlan időket élünk.
Nem zavart meg.
Kétkedővé tesz.
Szuk jogosan rántott fegyvert.
Rendes körülmények között az effajta kétkedés a fejébe került volna.
Ahogyan maga is mondta...
ezek nem rendes körülmények, alkormányzó.
Így talán megérti az aggodalmam.
Természetesen.
Mivel enyhíthetném a bizalmatlanságát?
Mutassa meg a kán parancsát!
Térjen vissza az őrhelyére, védje azt, én pedig hamarosan bemutatom a parancsot.
Ez megnyugtatná, Kazar?
- Hátra! - Kérelemmel jöttem az alkormányzóhoz.
Hátra!
Kaput kinyitni! Azonnal!
Vissza!
Hátra!
Idd meg!
- Mi ez? - Víz.
Köszönöm.
Becsülendő, hogy végigcsinálod.
És mikor megszámolják a szavazatokat, és rám egy sem érkezett...
mi becsülendő lesz abban?
Ha minden szavazatot te kapnál, apám,
akkor mi lenne?
Az visszahozná Oruszt?
Tehetek önért valamit, felség?
Befogadás.
Emiatt támadnak.
Ez az első számú panaszuk.
Ha tenni akarsz értem valamit, Latin...
akkor tűnj el!
A fiam képébe vágja a vereségét.
Az ő vereségét?
Azt hittem, ez a te házad.
Ez a te vereséged, a te hibád.
Te vagy felelős mindezért.
Csakis én vagyok a felelős, és büszkén viselem.
Beszélt hozzád valaha a farkas ege,
vagy mindvégig Ahmad sugdosott a füledbe?
Ha nincs az arab, sosem vettem volna rá apádat,
hogy szálljon szembe Kubilájjal.
Nem akartál tisztán küzdeni.
Már a legelejétől.
- Miért küzdenél, ha nem nyerhetsz? - Most Orusz halott...
és apám romokban van.
Miattad.
A tested idővel lecsillapodik.
Megpihen, és azután a tej is megindul.
Túl késő.
Minden asszony különböző.
Nincs szükség hazugságokra, anyám.
A testem beszél.
Azt mondja, nem vagyok anya.
Mindenki füle hallatára.
Bármely hízó malac húsa táplálhatja a gyermekeidet.
De neked kell nevelned őket.
Táplálni az elméjüket, hogy kifogástalan jellemű kánná
és császárnővé cseperedjenek.
Menjen, anyám!
A kánjához.
Nagyobb szüksége van önre, mint nekem.
Ez az egész értelmetlen volt, ha nem ő nyer.
Szükségük van rád.
Ők a tieid, Kokacsin. Húsod és véred.
Ez sosem lesz értelmetlen.
Itt vagyok.
Mindenki lát engem?
Kihívtak erre a kurultájra, és itt vagyok.
Messziről jöttem, büszkén, és jó hiszemben...
de lázadással és háborúval találtam szemben magam.
"Amit haragból teszünk, az kudarcra van ítélve."
Így szólt nagyapánk, Dzsingisz kán.
Nomádok vagyunk.
Nincs hát harag a szívünkben,
nem lobog tűz a vérünkben,
amikor a népünket, az országunkat
és az életmódunkat fenyegetik?
Nem félünk háborút indítani.
"Hadd haljon meg a testem, ha meg kell halnia!
De ne hagyjátok elveszni Mongóliát!"
Kíváncsi voltam, vajon beszélünk-e még valaha.
Pedig a Kék Ég sem fagyott még be...
- Így szólt Dzsingisz kán. - Mint legutóbb jósoltad.
"Nem az diadalmaskodik, aki a szabályok szerint él.
Hanem az, aki a szabályokat hozza...
az, aki betartatja azokat ellenségeivel."
Így szólt, ki markában vérrögöt szorítva,
szemeiben tűzzel, orcáján ragyogással született.
Ő, aki a kék farkastól és a gímszarvastól származik.
A nomádok őseitől.
Kajdu életmódról beszél.
Nomádokról, mintha én megtagadnám a gyökereimet.
Hát nem lóháton érkeztem ide?
"Lóháton meghódítani a világot könnyű.
Leszállni a lóról, és kormányozni a nehéz feladat."
Így szólt Dzsingisz kán a kos évében.
Úgy látszik, a fiad még nem jött rá, hogy veszített.
Családi vonás.
- ...mint legyőzni az ellenfelet. - A te férjed meg kövér,
szintén családi vonás.
Az ellenfél legyőzése nem mérhető önmagunk legyőzéséhez.
Nem azt mondta Dzsingisz: "Keress egy férfit, aki tartózkodik az italtól,
és ő fogja vezetni a seregeimet"?
Így szólt Dzsingisz.
De nem mondta Dzsingisz azt is...
"Legyen egy az elmétek és a hitetek"?
A saját szememmel láttam,
hogy minden vallásnak templom épült a kán városában.
Odalent, Kínában, a kapituláció híre terjed.
Nem, Kajdu. A féltékenység híre terjed.
A saját rokonaink között.
A királyi családunkban.
A sors nekünk szánta a trónt. Kiválasztottak voltunk.
Téged félrelöktek, és elfelejtettek.
Te pedig a köznéptől származol. Nem királyi vér folyik benned.
Ezer elcsalt választás sem változtat ezen.
...ne hagyjuk, hogy a fekete kígyó méregfoga belénk vájjon!
Mégis az én fiam lesz a kán, utána pedig az ő fia.
Mindig bízzunk egymásban!
Az én vérvonalam biztosítva van, míg a tiéd...
- Tartsunk össze! - ma éjjel megszakad.
Ezt pedig nem csak a mongolokra értem,
hanem mindenkire, aki a Mongol Birodalomban él!
Nyisd meg kapuid az idegenek előtt, és a titkok kitudódnak!
Testvér!
Hagynom kellett volna, hogy elvérezz a barlangban.
Valószínűleg.
De nem tetted.
Hol vannak?
Melyik apródját küldte értem a kán?
Marcót?
Bjambát?
Százszemet?
Egyiket sem? Mindegyiket?
Küldj keresőosztagokat a szegénynegyedbe!
Keresd meg a többi összeesküvőt, és hozd őket elém!
Azt akarja, hogy egyedül hagyjam...
vele?
Nem fog megölni.
Megpróbál majd megadásra kényszeríteni.
Szóródjatok szét! Keressétek meg őket!
Minket keresnek.
Gyerünk!
Maga jön, szerzetes!
Kutassátok át a falut!
Nézzétek az arcokat!
Félre!
Azt mondtam, félre!
Ne szidd őket, az én parancsaimat követik.
Nem szabadna itt lenned.
Nem, ha úgy törődsz vele, ahogyan ő törődik veled.
Igaz az... amit Kokacsin mondott?
Ne hazudjon!
Miért?
Mert ez a pillanat most egy ifjúkori ómen jelentőségével bír számodra?
Ez az életem.
Maga szörnyű dolgot tett.
Akkor üdvözöllek a körben, ahová majd' mindannyian tartozunk.
Elárultam az apámat a kánért.
És Kubiláj legfeljebb csak vak és süket,
ha az őt szolgálók áldozatainak elismeréséről van szó.
De én nem.
- Menj haza! - Haza?
Elfelejti, császárné, hogy nem mehetek el.
- A kánom nem engedne. - Nem tudod megtagadni, hogy ki vagy.
Maga mellett tart, amíg fel nem ismeri, hogy te csak bajt hozhatsz rá.
És nem akarnál itt lenni, amikor eljön az a nap.
Reggel, amikor a kán keres téged,
gondoskodom róla, hogy a felderítők azt mondják, kelet felé mentél.
Megtartom a titkodat, amíg te is megtartod az enyémet.
Elbúcsúzik tőle a nevemben?
Míg az apád él,
annyi barátod lehet, amennyit akarsz.
Annyi helyre jutsz el, amennyire akarsz.
Emlékeztek ezekre a szavakra?
Emlékeztek?
A szórakozásnak vége.
Az ételt és az italt is elfogyasztottuk.
Nincs ima, amit ne mondtunk volna el.
Engem ért a megtiszteltetés, hogy feltegyek egy-egy kérdést önöknek,
e nemes törzsfők nevében.
Kajdu,
azt állítja, nem akar idegen haderőt szolgálni,
mégis felállított egy sereget a keresztényekkel,
és szövetkezett az alkormányzóval, hogy megbuktassa a kánját.
És most ez az alkormányzó elfoglalja, és bezárja előttünk
birodalmunk fővárosát.
Így van.
Hallott itt bárki kérdést?
Ezek tények. Vitathatatlan tények.
A kérdés a következő.
Árulásai között szerepel az, hogy Kubiláj kán zászlaja mögé rejtőzve
lemészárolta a népemet?
Mindent...
a kánság megóvásáért tettem...
hogy megvédjem magunkat a kán önfejű jövőképétől.
Feleljen a kérdésre!
Amiről önök is tudják a szívükben, hogy zavaros jövőkép.
Feleljen!
Az alkormányzó nem szerezte meg a fővárosunkat, a hazánkat.
Gyermekeink öröksége nem az a hely, amelyet Kubiláj mond.
Hanem ez, ez a föld...
a Kék Ég alatt, ahol ma összegyűltünk.
Feleljen... a kérdésre!
Így volt.
Kubiláj, ön marad a kánok kánja.
Ha megválasztották, mit tesz vele?
Kajdut...
minden rokonát...
és minden támogatóját az Ögödej-házból...
itt fogom elföldelni...
ebben a sárban, amit úgy szeretnek.
Szóval így hatol keresztül a vak szerzetes a falakon.
Egyszer minden legendáról lehull a lepel.
Tegyétek le a fegyvereket!
- Senkit sem akarunk bántani. - Tegyétek le, vagy elvesszük tőletek.
Egy árulót szolgálsz.
Az alkormányzót szolgálom, a kán parancsára.
Épp az apám küldött, hogy megállítsuk.
Egyikőtök sincs felhatalmazva ilyesmire.
Le a fegyverekkel, és a herceg és az alkormányzó elé vezetlek titeket.
A herceggel jöttünk.
Felfedte magát, hogy mi észrevétlenül bejuthassunk.
Rab odabent. Azt hiszed, hogy véletlenül vagyunk itt?
Ő a testvérem. Ez nem jelent semmit?
Kajdu vagy a kán?
Nem tudom, kit szolgálsz, fattyú.
És a szerzetes? Az ő hűségét is megkérdőjelezed?
A szíved mélyén tudod.
A szívem csak azt tudja, mi a birodalom iránti kötelessége.
Vegyétek el a fegyvereiket!
A kezemben van egy levél, amely megmentheti a családot.
Egy levél Ahmadtól.
Kétségkívül neked szánták.
Sikerült megragadnod a figyelmemet.
Már az is elég lehet, ha apám felolvassa ezt a törzsfőknek.
Mire elég?
Hogy tönkretegye a kánt.
Az arab ismét megmentett minket.
Lehet, hogy igen...
de lehet, hogy nem.
El akarod égetni a megváltásunkat?
Véget akarok vetni a csalásnak és a hazugságoknak.
Az nem fog menni.
Ha engedjük, hogy Kubiláj rémuralma folytatódjon,
még több csalás és hazugság lesz, mígnem mind egy olvasztótégelybe kerülünk
rágalmazó idegenekkel és mindenféle gonosztevőkkel körülvéve.
Semmi jó nem származhat ennyi fájdalomból és kínból.
Én vettem rá, tudod?
Micsoda?
Az apádat.
Rávettem, hogy vágjon ki téged anyádból.
Az apád nem akarta, hogy megtudd: megölte őt, hogy téged megmentsen.
A hasznára leszel?
Vagy mindaz a fájdalom és kín hiábavaló volt?
Az Ögödej-ház sorsa, és a családunk sorsa...
a te kezedben van.
Elégetheted...
vagy megtarthatod.
Csakis rajtad áll.
Szerinted a sereg meg fog védeni, ha a kán visszatér?
Ha visszatér, már nem ő lesz a kán.
A felderítőid nem jelentették, hogy győztünk az ikerfolyóknál?
De igen.
És hogyan békíted ki a valóságot a képzelgéseiddel?
És te hogyan békülsz ki azzal, hogy észrevétlenül mesterkedtem...
ennyi éven át?
Tényleg azt hiszed, nincs tervem arra az esetre, ha netán Kubiláj győz?
Nézd, hol ülök én, és te hol állsz!
Ahmad...
most már ideje abbahagynod.
Gyere velem!
Mondd azt, hogy manipuláltak...
Engem nem manipulált senki. Soha.
De lehetne ez az igazság.
Árulók szavai állnának a fiáéval szemben.
Nem akarom, hogy ez legyen az igazság.
Nem érted?
Azt akarom, hogy világosan szerepeljen a történetírásban...
hogy egy fiú, akit elszakítottak a szüleitől...
a szánalmas örökségétől, fellázadt...
és csendben tönkretette a történelem leghatalmasabb emberét.
Ezáltal pedig én lennék a történelem leghatalmasabb embere.
És ne áltasd magad!
Ez itt... Ez nem tárgyalás.
Semmilyen feltétel mellett sem adom meg magam.
És te, testvér...
nem jutsz ki innen élve.
Ti hívtatok.
Mielőtt lefektettem este a gyerekeimet,
az elődeinkről meséltem nekik.
Háborúról...
árulásról...
és becsületről.
A történetek tanulsággal szolgáltak, óva intették őket,
megmutatták, hogyan éljenek, hogyan legyenek vezetők.
Börte története volt a kedvencük.
A kánok első felesége és anyja.
Hogyan ment hozzá Temüdzsinhez, aki aztán Dzsingisz kánként uralkodott.
Hogyan rabolta el három merkit férfi az éjszaka közepén.
Hogyan nézte végig, hogy a férje látszólag elhagyja, amikor az erdőbe menekült.
Miként kutatta fel a férje, harcolt a szabadságáért,
és hogyan öldökölt, hogy nyolc hónappal később visszakapja.
Nyolc hónappal.
És visszatért Temüdzsin házába, várandósan az első gyermekével.
El akarsz altatni ezekkel a történetekkel?
Az emberek pletykálni kezdtek.
Ezeket pedig a hatalmas Dzsingisz sem tudta elhallgattatni.
A szóbeszéd szerint a gyermek nem lehetett az övé.
A pletykák elvehették a lehetőséget a fiútól, hogy önnön jogán trónra lépjen.
A rengeteg vérontás...
a sok árulás...
és alkudozás eredményét...
képes felforgatni a puszta szóbeszéd.
A lányom az ön alkormányzójától kapta ezt az üzenetet,
melyben Kokacsin hercegnőről és a Toluj-ház örököseiről van szó.
Felolvassam?
Talán jobb, ha a császárné avatja be.
A szavazás kezdetét jelző kürt megszólalásáig van idejük.
Ha Mongólia népe addig nem értesül a trónról való lemondásáról,
akkor besétálok a pavilonba, és megosztom velük a levél tartalmát.
Mi a fészkes fene ütött beléd?
Megvédheti a trónját...
vagy megvédheti a családját.
Maga dönt.
Kokacsin!
Búcsúzni jöttél.
Miért mondtad el nekem?
- Neked kellett volna az apának lenned. - Nem.
Tengerkék szemű kisbabák.
A herceg...
Dzsingim igazán szeret téged.
Mondd, hogy szeretsz, Marco!
Mondd, hogy szereted Nerguit!
Kokacsin...
Most menj el!
Győztem.
Megcsináltam.
Ahogy akartad.
Kuncsorogtam, alkudoztam...
a szabályok szerint játszottam.
Most pedig ki kell állnom, és mindent odaadnom.
Mindent neki kell adnom. Csakis miattad!
Letagadjuk.
Négy feleség, eredmény nélkül, aztán az utolsó pillanatban mégis!
Áruld el, kinek a fia fog a trónomra lépni?
Ki volt az?
Senki.
Egy senki volt.
Tönkretettem a családunkat.
Azt tetted, amit kellett.
- Nem. - De igen.
Nehéz dolgot vittél véghez.
A családunkért.
És a birodalmunkért.
- Megérdemlem, hogy haragudj. - Nem, Chabi.
Értem tetted.
Tévedtem, asszony...
hogy azt hittem, élhetek nélküled.
Most már...
vége.
Más is tudja?
- Más is... - Tudja?
- Kokacsin... - Igen.
Marco.
Visszaküldtem Velencébe, ahová tartozik.
A titokkal együtt, mellyel tönkretehet?
Nem számít.
Kinek mondaná el?
Kit érdekelne ez nyugaton?
Senki más...
Most már Kutulun...
és Kajdu.
Bor az ezüstfáról.
Gyűlölöm.
Kiváló, nem igaz?
Möngkének mindig jó volt a... szimata.
Így is lehet jellemezni a testvérét.
Hol van Kutulun?
Ez csak önre és rám tartozik.
Hát jó.
Mindig tudtam, vagy tudni vágytam, hogy egyenes ember vagyok,
hogy van ár, amit nem adnék meg,
hogy megtartsam a befolyásom, és mindenem.
Úgy tűnik, hogy ez az ár a fiam.
Az ő bőrét nem viszem ma vásárra.
Szóval,
mit mondjak az embereknek?
Menjen ki oda...
és mondja el, hogy én leszek a következő kánok kánja!
És győzze is meg őket erről!
Menjetek! Ne térjetek vissza!
A békés uralkodóváltásra!
Nem így akartam győzni.
Tényleg?
Én az első perctől el akartalak tiporni.
De a körülöttem lévők eltérítettek ettől a tervemtől.
Most már tudom, hogy a tanácsok...
gyávák és alattomosak voltak...
és az ellenség kezére játszottak.
A te kezedre.
Győztél, Kajdu...
a régi módszerrel.
Minden eszközt bevetve.
Kokacsin!
Odamegyek hozzád.
Kokacsin...
Én... sajnálom.
Semmi baj...
Anyám.
Foglyokat hoztam, alkormányzó.
Szép munka, tábornok.
Bőséges jutalmat kap majd
a kán és az ügye iránti elkötelezettségéért.
Szuk, vidd a foglyokat egy zárkába!
Mostantól csinálhatom másképp.
Csinálhatom másképp, ugye?
A kánság holnaptól a tiéd.
Úgy csinálhatod, ahogy csak akarod.
Igyál velem!
Ön el akart tiporni...
az első perctől fogva.
Méreg a goji cserjéből.
Mennünk kell.
Mennünk kell, most rögtön.
Én a helyedben nem tenném le.
Azt hittem, sosem látlak újra.
Hitted, vagy remélted?
Hittem.
Reméltem, hogy visszatérsz.
Szükségem van rád.
Szükséged van rám?
Tudod, hogyan képzik ki az ágyasokat?
Mondd el!
Tükrökkel.
Tükrökkel?
Egy tükörszobába zárnak.
Napokra...
hetekre.
Az idő egyszer csak elveszíti az értelmét.
Miért pont tükrök?
Az érzelmek gyakorlására.
Derűs.
Szemérmes.
Összetört szívű.
Magányos.
De volt egyetlen... érzelem...
melyet sohasem szabadott kimutatni.
Düh.
Mert nincs az a férfi...
aki olyan nőt akarna, aki fenyegeti.
A túlélés érdekében...
megtanuljuk elfojtani.
Időt nyerünk magunknak.
Sosem szerettelek volna.
De támogattalak volna.
Küzdöttem volna érted.
Talán még meg is haltam volna a szolgálatodban.
Csupán pillanatnyi rossz döntés volt.
A lányom eladása mindig is szerepelt a tervedben.
Ha tudtam volna, hogy így végződik...
a szemed láttára beleztem volna ki a lányodat.
Akkor örülök, hogy így végződik.
Tovább menekülhettem volna a lányommal.
Sosem találtatok volna ránk.
Hol van?
Dél felé tartanak... egy védelmezővel.
Soha ne gyere vissza!
Elkísérem az ágyast a lányához, és gondoskodom róla, hogy ottmaradjon.
Ha megbizonyosodtam apám győzelméről, itt találkozunk.
Itthon.
A feliratot fordította: Földi Noémi