‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏נאספים אנו היום,
‏כל בני המלכים וראשי כל השבטים,
‏וכל צאצאיו של ג'ינגיס חאן הגדול.
‏אנו נושאים תפילה לשמי התכלת,
‏ומבקשים את ברכתם להחלטה שתתקבל כאן היום.
‏ברוך הדגל המקודש של ג'ינגיס הגדול,
‏המונף לפני דגלי השלום הלבנים.
‏"דגלי השלום הלבנים"?
‏אתה השתנת על השלום.
‏הנף את הדגלים השחורים, אני אומר. ‏את דגלי המלחמה.
‏סיים את מה שהתחלת. ‏-אתה מזלזל בטקס.
‏המטת קלון על הטקס הזה, עם צעדיך המלחמתיים.
‏...מלך כל המלכים.
‏אספת ראשי השבטים נפתחת כעת.
‏חבל שניאן לא פה.
‏צר לי מאוד על אחיך.
‏אתה היית זה שחטף את אביך מהמחנה שלנו.
‏למה לברוח אל הגבעות?
‏למה לא לקחת את אביך אל החאן?
‏רק המוות היה מצפה לו שם.
‏היום החשוב ביותר בחייו של החאן,
‏והבן היחיד שלצדו הוא "הפרח החיוור".
‏מעניין איפה האחרים.
‏הקשתים הוצבו בכל הצריחים.
‏אין יוצא ואין בא,
‏כפי שהורית. ‏-מצוין, סוק.
‏כרע ברך לפניי.
‏לאור שירותך המסור בתקופה זו של אי יציבות,
‏ובתוקף הסמכות שקיבלתי מידי מלך המלכים,
‏בתור סגן המלך והמושל הבכיר,
‏אני מעניק לך את התואר אורלוק.
‏אתה תפקד על שרי הצבא של החאן ועל צבאותיהם.
‏שחרר את חייליך.
‏שובו לעמדות.
‏סגן המלך.
‏קיבלת פקודה, שר צבא.
‏זה מאוד יוצא דופן. ‏-בלום את פיך.
‏אדם שאינו מונגולי, ‏ממנה אדם שאינו מונגולי לאורלוק...
‏זה מאוד יוצא דופן.
‏זה חסר תקדים.
‏סוק!
‏החזר את חרבך לנדן.
‏שר צבא,
‏מה שמך?
‏קזאר.
‏נראה ששר הצבא קזאר במבוכה, ‏לאור המצב יוצא הדופן שבו מצאנו את עצמנו.
‏אינני במבוכה.
‏אני ספקני.
‏סוק צדק כששלף את חרבו.
‏בדרך כלל, ‏ספקנות כמו שלך הייתה עולה לך בראשך.
‏כפי שציינת,
‏זה לא מצב רגיל, שר המלך.
‏אז חששי מובן לך.
‏בוודאי.
‏כיצד אוכל להרגיע את חששותיך?
‏הראה לנו את פקודותיו של החאן.
‏חזור לעמדתך,
‏שמור על המוצב, ואראה לך את המסמך במהרה.
‏זה יניח את דעתך, קזאר?
‏אנו דורשים לראות את החאן!
‏נוע לאחור. ‏-אני מבקש לפנות אל סגן המלך.
‏נוע לאחור.
‏פתחו את השערים. מיד.
‏התרחקו!
‏אחורה!
‏שתה.
‏מה זה? ‏-מים.
‏תודה.
‏להישאר עד הסוף הוא המעשה המכובד.
‏וכשיספרו את הקולות, שאף אחד מהם לא בעדי...
‏מה מכובד בזה?
‏ואילו כל הקולות היו בעדך, אבי,
‏מה אז?
‏זה היה מחזיר את אורוס?
‏אפשר לעזור במשהו, מלכי?
‏קבלת האחר.
‏זאת המתקפה שלהם נגדי.
‏התלונה הכי גדולה שלהם.
‏אם אתה רוצה לעזור לי, לטיני,
‏תעלים את עצמך.
‏הוא לועג לבני על תבוסתו.
‏תבוסתו?
‏חשבתי שזה הבית שלך.
‏זאת התבוסה שלך.
‏אשמתך.
‏את אשמה בכל זה.
‏אני אשמה בהחלט, ואני גאה בכך.
‏האם שמעת בכלל את זאבי השמיים,
‏או שזה היה תמיד קולו של אחמד, שלחש באוזנך?
‏אלמלא הערבי, לא הייתי מכריחה את אביך ‏לקרוא תיגר על קובלאי מלכתחילה.
‏בכלל לא התכוונת לפעול לפי הכללים.
‏מההתחלה.
‏למה לפתוח במלחמה שאי אפשר לנצח בה? ‏-בגלל שאורוס מת,
‏ואבא חוסל.
‏בגללך.
‏גופך יחזור לעצמו עם הזמן.
‏הוא יירגע, ואז החלב יזרום.
‏מאוחר מדי לזה.
‏כל הנשים שונות זו מזו.
‏העת לשקרים חלפה, אימא.
‏גופי מדבר.
‏הוא אומר שאינני אם.
‏הוא אומר וכולם שומעים.
‏כל פרה נפוחה יכולה להזין את ילדייך.
‏עלייך לגדל אותם.
‏עלייך לטפח את מחשבתם, כדי שיגדלו להיות ‏חאן ומלכה בעלי אופי ללא רבב.
‏לכי, אימא.
‏אל החאן שלך.
‏הוא זקוק לך כעת יותר ממני.
‏כל זה יהיה לשווא, אם הוא יפסיד.
‏הם זקוקים לך.
‏הם שלך, קוקצ'ין. בשר מבשרך.
‏זה לא יכול להיות לשווא.
‏אני כאן.
‏אתם רואים אותי?
‏קראו עליי תיגר, והתייצבתי.
‏באתי ממרחקים,
‏ברצון טוב,
‏אך נעניתי במרד ובמלחמה.
‏"פעולה מתוך כעס ‏היא פעולה שנידונה לכישלון."
‏כה אמר סבנו, ג'ינגיס חאן.
‏אנו נוודים.
‏האין מרה בכבדינו?
‏אש בדמנו?
‏כשעמנו,
‏כשארצנו,
‏כשדרך חיינו בסכנה,
‏איננו חוששים לצאת למלחמה.
‏"אם ימות גופי,
‏תנו לגופי למות,
‏אך אל תיתנו למונגוליה למות."
‏תהיתי אם כדאי שנדבר שוב.
‏ושמי התכלת עוד לא קפאו.
‏כה אמר ג'ינגיס חאן. ‏-...כפי שחזית.
‏"הניצחון אינו מנת חלקו ‏של זה החי לפי הכללים.
‏הוא מנת חלקו של זה שקובע את הכללים,
‏זה שכופה את הכללים על אויביו."
‏כה אמר זה שנולד עם קריש דם בידו,
‏עם אש בעיניים, עם אור על הפנים!
‏צאצאם של הזאב הכחול והצבייה האדומה!
‏אבותיהם...
‏של הנוודים.
‏קאידו מדבר על דרך חיים.
‏הוא מדבר על נוודים, כאילו...
‏ויתרתי על מורשתי.
‏הלא רכבתי הנה על סוס?
‏"לכבוש את העולם על גב סוס, זה קל.
‏לרדת מהסוס ולמשול... זה החלק הקשה."
‏כה אמר ג'ינגיס חאן בשנת האייל.
‏נראה שבנך עוד לא מבין שהפסיד.
‏זה הישג פחות... ‏-תכונה משפחתית.
‏...לעומת כיבושו של אדם. ‏-ובעלך שמן.
‏גם זו תכונה משפחתית. ‏-כיבושו של אדם זניח לעומת כיבוש היצר.
‏הרי ג'ינגיס אמר, ‏"הראו לי אדם שמתנזר משתייה,
‏וזה האדם שינהיג את צבאותיי"?
‏כה אמר ג'ינגיס.
‏אך ג'ינגיס אמר גם,
‏"מחשבה אחת ואמונה אחת תהיה לכם."
‏ראיתי במו עיניי
‏שלכל דת ודת יש מקדש בעירו של החאן.
‏שם, בסין,
‏המילה היא "כניעה". ‏-לא, קאידו. המילה היא "קנאה".
‏מצד קרובינו.
‏מתוך משפחתנו המוזהבת. ‏-נועדנו. נבחרנו.
‏נדחקתם הצידה. נשכחתם.
‏את מפשוטי העם. אין דם מלכותי בעורקייך.
‏אלף ניצחונות במרמה לא ישנו את זה.
‏...פן נוכש על ידי נחש צפע...
‏ובכל זאת, בני יהיה החאן,
‏וגם בנו, אחריו. ‏-הבה נגלה תמיד אמון הדדי.
‏השושלת שלי מובטחת, ושושלתך... ‏-לעמוד ביחד...
‏תסתיים הלילה.
‏זאת אני אומר,
‏לא רק כמונגולים, ‏אלא כנתיני האימפריה המונגולית!
‏כשפותחים את השערים לזרים, סודות מתגלים!
‏אחי.
‏הייתי צריך לתת לך ‏לדמם עד מוות במערה ההיא.
‏קרוב לוודאי.
‏אבל לא עשית זאת.
‏איפה הם?
‏איזה מחיות המחמד של החאן נשלחה להרוג אותי?
‏מרקו?
‏ביאמבה?
‏"מאה עיניים"?
‏כמה מהם?
‏כולם?
‏שלח משלחת חיפוש למשכנות העוני. ‏מצא את שותפיו, והבא אותם אליי.
‏אתה רוצה שאשאיר אותך לבדך,
‏אתו?
‏הוא לא יהרוג אותי.
‏הוא ינסה לשכנע אותי להיכנע.
‏התפרשו! מצאו אותם!
‏הם מחפשים אותנו.
‏קדימה!
‏תורך, נזיר.
‏חפשו בכפר!
‏הביטו בפניהם!
‏זוזו הצידה.
‏אמרתי לכם לזוז הצידה.
‏אל תנזוף בהם. הם ממלאים את פקודתי.
‏אל לך להיות פה.
‏לא אם היא יקרה לך כפי שאתה יקר לה.
‏האם זה נכון,
‏מה שהיא אמרה לי?
‏אל תשקרי.
‏למה?
‏כי הרגע הזה נראה הרה גורל בעיניך הצעירות?
‏אלה החיים שלי. ‏-עשית דבר נורא.
‏וכעת הרשה לי לקבל את פניך ‏למועדון שכמעט כולנו חברים בו.
‏בגדתי באבי לטובת החאן.
‏וקובלאי הוא בור,
‏לכל היותר,
‏כשמדובר בהכרת תודה להקרבה של משרתיו.
‏אבל אני לא כמוהו.
‏לך הביתה. ‏-הביתה?
‏את שוכחת, הוד מעלתך.
‏אינני יכול לעזוב. החאן שלי לא ירשה לי.
‏אתה מי שאתה.
‏הוא ישאיר אותך בקרבתו ‏עד שיבין שמי שאתה יכול רק לפגוע בו.
‏לא כדאי לך להיות פה כשהיום הזה יגיע.
‏בבוקר, כשהחאן יחפש אותך,
‏אדאג שהמשקיפים שלנו ידווחו שרכבת מזרחה.
‏אשמור על סודך,
‏כל עוד תשמור על סודי.
‏תמסרי לה שאמרתי לה שלום.
‏"כל עוד אביך חי,
‏רכוש לך כמה שיותר ידידים,
‏בקר בכמה שיותר ארצות."
‏זוכר את המילים האלה?
‏זוכר?
‏תמו המשחקים.
‏המזון והמשקה חוסלו.
‏לא נותרו עוד תפילות.
‏בחלקי נפל הכבוד לשאול את כל אחד מכם שאלה,
‏בשם ראשי השבטים הנכבדים.
‏האדון קאידו,
‏אתה טוען ‏שאינך מעוניין בבריתות עם כוחות חיצוניים,
‏ובכל זאת, הקמת צבא יחד עם הנוצרים,
‏וקשרת קשר עם סגן המלך להדחת החאן שלך.
‏ועתה, אותו סגן המלך מטיל מצור, ‏מבפנים, על בירתה של האימפריה שלנו.
‏אכן.
‏האם מישהו שמע שאלה?
‏אלה עובדות.
‏אין עליהן עוררין.
‏זו השאלה,
‏בכל מעשי הבגידה האלה,
‏האם הסתתרת מאחורי דגלו של קובלאי חאן,
‏וטבחת בבני שבטי?
‏כל מה שעשיתי...
‏היה כדי לתפוס את החאנות,
‏כדי להגן על עצמנו מפני חזונו המסוכן.
‏ענה על השאלה.
‏אתם יודעים בלבכם שחזונו מעוות.
‏ענה.
‏סגן המלך לא השתלט על בירתנו.
‏על ביתנו.
‏המורשת שנוריש לילדינו אינה נמצאת שם, ‏כפי שטוען קובלאי.
‏היא כאן, על אדמה זו,
‏תחת שמי התכלת,
‏במקום בו אנו עומדים יחד היום. ‏-ענה על השאלה.
‏כך עשיתי.
‏המלך קובלאי,
‏היית ותישאר מלך המלכים.
‏לאחר ניצחונך בהצבעה, מה תעשה בו?
‏אקח את קאידו,
‏ואת כל בני ביתו,
‏ואת כל תומכיהם שייוותרו בבית אוגדיי,
‏ואקבור אותם כאן,
‏בעפר האהוב שלו.
‏אז כך הצליח הנזיר העיוור לחצות דרך החומות.
‏לכל אגדה יש סוף.
‏הניחו את נשקכם.
‏אני לא רוצה לפגוע בך או בחייליך. ‏-תניחו אותם, או שאקח אותם מכם.
‏אתה משרת בוגד.
‏אני משרת את סגן המלך, נזיר,
‏בפקודת החאן שלי. ‏-ואבי שלח אותנו כדי לעצור בעדו.
‏שניכם חסרי כל סמכות.
‏הניחו את נשקכם, ‏ואקח אתכם אל הנסיך ואל סגן המלך.
‏הגענו בחברת הנסיך.
‏הוא הסגיר את עצמו ‏כדי שנוכל להיכנס באין רואים.
‏הוא אסיר.
‏אתה חושב שזה צירוף מקרים, שאנחנו כאן?
‏הוא אחי. אין לזה שום משמעות?
‏קאידו או החאן.
‏אני לא יודע את מי אתה משרת, ממזר.
‏והנזיר? אתה מטיל ספק בנאמנותו לחאן שלנו?
‏אתה יודע זאת בלבך.
‏לבי יודע רק נאמנות לאימפריה.
‏קחו את כלי נשקם.
‏יש בידי מכתב שיכול להציל את המשפחה הזאת.
‏מסר מאחמד.
‏נשלח אלייך, מן הסתם.
‏ובכן...
‏הצלחת למשוך את תשומת לבי עכשיו.
‏אם אבי יקריא את זה לראשי השבטים, ‏זה עשוי להיות מספיק.
‏מספיק בשביל מה?
‏לחסל את החאן.
‏הערבי הציל אותנו שוב.
‏כן,
‏או שלא.
‏את רוצה לשרוף את גאולתנו?
‏אני רוצה שהשקרים והרמאויות ייפסקו.
‏זה לא יקרה.
‏אם שלטון הדמים של קובלאי יימשך,
‏יהיו עוד שקרים ועוד רמאויות,
‏עד שנטבע בכור היתוך של זרים בוגדניים,
‏ושחיתויות מכל הסוגים.
‏שום טוב לא ייצא מכאב ומסבל רבים כל כך.
‏בגללי הוא עשה זאת, את יודעת.
‏מה?
‏אביך.
‏גרמתי אותו לעקור אותך, ‏לעקור אותך מתוך אמך.
‏ואביך מעולם לא רצה שתדעי ‏שהוא הרג אותה כדי להציל אותך.
‏האם תהיי לו לעזר?
‏או שכל הכאב והסבל ההם היו לשווא?
‏העתיד של בית אוגדיי, של המשפחה שלנו...
‏בידייך.
‏שרפי את זה.
‏או שלא.
‏ההחלטה היא רק שלך.
‏אתה מצפה ‏שהצבא יגן עליך לאחר חזרתו של החאן?
‏אם הוא יחזור, הוא כבר לא יהיה החאן.
‏המשקיפים שלך לא דיווחו לך ‏על ניצחוננו בקרב שני הנהרות?
‏הם דיווחו.
‏וכיצד אתה מיישב ‏בין המציאות הזו לבין משאלת הלב שלך?
‏כיצד אתה מסביר את העובדה ‏שהצלחתי לפעול באין רואים,
‏כל השנים האלה?
‏אתה באמת מאמין ‏שאין לי תכנית למקרה שקובלאי ינצח?
‏ראה היכן אני יושב, והיכן אתה עומד.
‏אחמד.
‏אתה עוד יכול לעצור את זה.
‏בוא איתי.
‏ספר לאבא שרימו אותך... ‏-איש לא רימה אותי.
‏מעולם. ‏-זו יכולה להיות האמת.
‏זו מילה של בוגדים מול מילה של בנו. ‏-אינני רוצה שזו תהיה האמת.
‏אינך מבין?
‏אני רוצה שייכתב בדברי הימים,
‏ללא כחל ושרק,
‏שילד...
‏שנעקר מידי הוריו,
‏מתנאי הולדתו העלובים, טיפס ועלה,
‏והחריב בחשאי ‏את האיש החזק ביותר בהיסטוריה.
‏מה שיהפוך אותי לאיש ‏החזק ביותר בהיסטוריה.
‏ואל תשטה בעצמך.
‏זו...
‏זו לא ועידה.
‏אין תנאים לכניעה שלי.
‏ואתה, אחי,
‏לא תצא מפה חי.
‏קראת לי, מה?
‏לפני שאני משכיב אותם לישון בלילה,
‏אני מספר לילדיי סיפורים על אבותינו.
‏סיפורים על מלחמה,
‏על בגידה,
‏על כבוד.
‏לסיפורים האלה יש מוסרי השכל. לקחים.
‏הם מלמדים כיצד לחיות, וכיצד להנהיג.
‏הסיפור על בורטה היה אחד האהובים ביותר.
‏הרעיה הראשונה, והאם הראשונה, של החאנים.
‏היא שנישאה לטמוג'ין, ‏האיש שהיה למלך ג'ינגיס חאן.
‏היא שנחטפה על ידי שלושת המרקיטים ‏באישון לילה.
‏שנראה כי בעלה נטש אותה, ‏כשנמלט אל היערות.
‏אך בעלה הצליח למצוא אותה, ‏נלחם כדי לשחרר אותה,
‏ושפך דם כדי להחזיר אותה אליו,
‏שמונה חודשים מאוחר יותר.
‏שמונה חודשים.
‏והיא חזרה אל ביתו של טמוג'ין, ‏כשילדם הראשון ברחמה.
‏אתה מנסה להרדים גם אותי בסיפוריך?
‏החלו שמועות.
‏שמועות שגם ‏ג'ינגיס הגדול לא יכול היה להשתיק.
‏שמועות שטענו שלא ייתכן שהילד הוא ילדם.
‏שמועות שחיסלו את סיכוייו של אותו ילד ‏לתפוס את כס המלכות בזכות עצמו.
‏אחרי כל הדם שנשפך,
‏כל הסכינים בגב,
‏כל העסקאות,
‏שמועות יכולות לחתור תחת הכל.
‏בתי קיבלה את המסר הזה מאת סגנך,
‏בנוגע לנסיכה קוקצ'ין, ‏ויורשי העצר של בית טולוי.
‏שאקרא לך אותו?
‏מוטב שאתן לקיסרית להסביר לך.
‏עם הישמע התרועה, ההצבעה תתחיל.
‏אם לא תודיע ‏לעם המונגולי על פרישתך מהמלכות,
‏אצעד אל מרכז הזירה,
‏ואלחש את זה לאוזני כל.
‏באיזה מין טירוף ארור ראשך נגוע?
‏אתה יכול להגן על כיסאך...
‏או להגן על משפחתך.
‏הבחירה בידיך.
‏קוקצ'ין.
‏באת להיפרד.
‏למה גילית לי?
‏אתה היית צריך להיות האיש. ‏-לא.
‏תינוקות עם עיניים בצבע ים. ‏-לא.
‏הנסיך...
‏ג'ינגים רוחש לך חיבה אמיתית. ‏-תגיד לי שאתה אוהב אותי, מרקו.
‏תגיד לי שאתה אוהב את נרגואי.
‏קוקצ'ין...
‏לך.
‏ניצחתי.
‏עשיתי זאת.
‏כפי שרצית.
‏התחננתי. עשיתי עסקאות.
‏שיחקתי לפי הכללים.
‏ועכשיו עליי לצאת לשם, ולוותר על הכול.
‏לתת לו את זה... ‏והכול בגללך!
‏נכחיש.
‏ארבע נשים, אפס תוצאות... ‏עד לרגע הנכון בדיוק!
‏ספרי לי, בנו של מי יתפוס את כסאי?
‏מי?
‏אף אחד.
‏הרסתי את המשפחה שלנו.
‏עשית מה שנדרש.
‏לא. ‏-כן.
‏עשית מעשה קשה.
‏למען המשפחה שלנו.
‏והממלכה שלנו.
‏אני ראויה לכעס שלך. ‏-לא.
‏אני ראויה לאגרופים שלך. ‏-לא, צ'בי.
‏לא.
‏עשית את זה למעני.
‏טעיתי, אשתי...
‏כשחשבתי שאוכל להיות בלעדייך.
‏ועכשיו...
‏זה נגמר.
‏מי עוד יודע?
‏מי עוד...? ‏-יודע.
‏קוקצ'ין.
‏מרקו.
‏שלחתי אותו מכאן, לוונציה. שם מקומו.
‏עם סוד שעלול להשמיד את כולנו? ‏-זה לא משנה.
‏למי הוא יספר?
‏למי יהיה אכפת במערב?
‏ואף אחד אחר?
‏ובכן...
‏עכשיו, קוטולון,
‏קאידו.
‏יין מעץ הכסף.
‏אני שונא אותו.
‏הוא קצת מתבלט, מה?
‏מונגקה תמיד היה... ראוותני.
‏זו דרך אחת לתאר את אחיך.
‏איפה קוטולון?
‏זה בינך וביני.
‏נו, טוב,
‏תמיד ידעתי,
‏או קיוויתי לדעת, אם להודות באמת,
‏שיש מחיר שאינני מוכן לשלם...
‏כדי לספק את תאוות השררה שלי.
‏המחיר הזה, כך מתברר, הוא בני.
‏הוא לא מוצע למכירה, כאן היום.
‏אז...
‏כיצד אבשר לציבור?
‏תצא לשם,
‏ותאמר להם שאני אהיה מלך המלכים הבא.
‏ותדאג שיאמינו בזה.
‏לכו. אל תחזרו.
‏לחיי חילופי שלטון בדרכי שלום.
‏לא רציתי לנצח בדרך כזו.
‏באמת?
‏הייתי מוכן לחסל אותך, מההתחלה.
‏אבל סטיתי מהמסלול, בגלל הסובבים אותי.
‏העצות שלהם, אני מבין כעת,
‏היו מעוותות ופחדניות,
‏ושירתו את הצד השני.
‏את הצד שלך.
‏ניצחת, קאידו.
‏בסגנון של פעם.
‏המטרה קידשה את האמצעים.
‏קוקצ'ין!
‏אני באה אלייך.
‏קוקצ'ין.
‏אני... מצטערת.
‏זה בסדר,
‏אימא.
‏אסירים בשבילך, סגן המלך.
‏יפה מאוד, שר צבא.
‏תזכה לגמול נדיב ‏על מסירותך לחאן ולשאיפותיו.
‏סוק, קח את האסירים לתא.
‏אני יכול לפעול אחרת בעתיד.
‏אני יכול לפעול אחרת, לא?
‏מחר החאנות תהיה שלך.
‏תוכל למלוך כראות עיניך.
‏שתה איתי.
‏היית מוכן לחסל אותי...
‏מההתחלה.
‏רעל מצמח הגויו.
‏חייבים ללכת מפה.
‏חייבים ללכת מפה. מיד.
‏אולי עוד תזדקק לזה.
‏חשבתי שלא אראה אותך שוב.
‏חשבת או קיווית?
‏חשבתי.
‏קיוויתי שתחזרי.
‏אני זקוק לך.
‏אתה זקוק לי?
‏אתה יודע איך מאמנים פילגשים?
‏ספרי לי.
‏מראות.
‏מראות?
‏שמים אותך בחדר מראות.
‏במשך ימים,
‏שבועות.
‏עד מהרה, הזמן מאבד כל משמעות.
‏למה מראות?
‏כדי ללמוד לזייף רגשות.
‏שמחה.
‏ביישנות.
‏שברון לב.
‏בדידות.
‏אבל היה רגש אחד
‏שלימדו אותנו לא להפגין לעולם,
‏כעס.
‏כי אף גבר...
‏לא מעוניין באישה שמאיימת עליו.
‏כדי לשרוד,
‏למדנו להדחיק את הכעס.
‏לחכות בסבלנות.
‏לעולם לא הייתי אוהבת אותך.
‏אבל הייתי תומכת בך.
‏נלחמת למענך.
‏אולי אפילו מתה למענך.
‏זו הייתה טעות זמנית בשיקול דעת.
‏למכור את הבת שלי, ‏זה תמיד היה חלק מהתכנית שלך.
‏אילו ידעתי שזה ייגמר ככה,
‏הייתי שופך את מעיה ‏לנגד עינייך במקום למכור אותה
‏אז אני שמחה שזה נגמר ככה.
‏יכולתי להמשיך ולברוח עם בתי.
‏הוא לא היה מוצא אותי.
‏איפה היא? ‏-בדרכה דרומה.
‏עם שומרת ראש.
‏אל תחזרי לעולם.
‏אלווה את הפילגש אל בתה, ‏ואדאג שהיא תישאר שם.
‏אחרי שאוודא את ניצחונו של אבי,
‏ניפגש כאן.
‏בבית.