Снайпер
Чортова спека.
Блін, ця пилюка на смак, як лайно.
А ти куштував лайно?
Стули хавальник.
Двері відчини!
Чоловік призовного віку з мобільним стежить за конвоєм. Прийом.
Якщо є підозри, що він шпигує, то дійте.
На власний розсуд.
Може, він своїй бабі дзвонить.
Він пішов.
Заждіть. Жінка з хлопчиком,
на відстані двохсот метрів. Просуваються до конвою.
Руки не опускає, вона щось несе.
Так, у неї граната. РКГ, російська, жінка дала її дитині.
Кажете, жінка з дитиною?
Хтось іще стежить? Підтверджуєте?
Ні. Ви знаєте правила. Рішення ваше.
Якщо налажаєш, гаплик тобі, засадять у Лівенворт.
Молодець!
Ану повернись!
Не можна лишати рушницю на землі.
Так, сер.
Гарний постріл, синку.
Це талант.
Із тебе буде добрий мисливець.
Тут, у Книзі Діянь,
неодноразово, Павло переслідується
за свою віру.
Часом це трапляється з усіма.
Ми не бачимо Його очима,
і не знаємо величності Його задуму.
Зараз наше життя розгортається наче загадкове віддзеркалення.
НОВИЙ ЗАПОВІТ СВЯТА БІБЛІЯ
Що ти робиш?
А у друге пришестя ми ясно побачимо та зрозуміємо Його таємничі шляхи.
Помолимося.
У цьому світі є три типи людей:
вівці, вовки та вівчарки.
Дехто бажає вірити, що в цьому світі зла не існує.
І коли зло постукає у двері, вони не зможуть захистити себе.
Оце – вівці.
Іще є хижаки.
Вони живуть насильством, полюють на слабких.
Вони – вовки.
Давай, Джеф, вріж йому!
І, нарешті, є ті,
хто має дар агресії та нетерпимості,
щоб захистити отару.
Це рідкісна порода.
Вони протистоять вовку.
Вони – вівчарки.
Отже, овець у нашій сім'ї не буде.
- Я дам тобі зад, якщо станеш вовком. - Вейн!
Ми захищаємо своїх.
Якщо тебе хтось ображає,
якщо хтось лізе до твого брата,
я дозволяю відповісти.
Той чувак його ударив, тату!
Це правда?
Так, сер. Так і було.
Ти заступився?
Тоді ти знаєш, хто ти.
І знаєш своє призначення.
Кріс Кайл сьогодні виведе свого коня на ім'я Великий Бізнес.
Порядок.
Чудово.
Тож сьогодні він мусить набрати більше вісімдесяти шести балів.
Тож підтримаймо його!
Ану, давай! Отак!
Навряд чи він... Хоча ні, він встав.
Гей, Джеф, твій брат знову на коні!
Отже, пані й панове, Кріс Кайл!
Блін, ніхто не прийшов, а ти одержав золоту бляху.
- Що ти з нею робитимеш? - Дівок зніматиму.
Начеплю її, щоб Сара мені дала.
Та ну, Сара заводиться з півоберту.
- Он, значить, як? - Ти ж знаєш, як її звали в школі.
Слухай, не кажи цього.
Сара-давалка.
- Я ж сказав! - Чорт! Кріс.
Дідько.
І що? Він їх шпекав усю ніч?
Ні, він дивився. Втикав на них, і тому упав.
Дивися, чарівна бляха.
Вихід героя.
Гей, люба, хочеш зірку родео...
- Що за фігня? - Ти ж казав,
- ...що не приїдеш до завтра. - Що я казав?
Кріс, не чіпай його, ясно? У нас нічого не було!
Тихо, мужик. Я ж нічого не знав.
Іди сюди!
Кріс, облиш його! Щоб тобі, Кріс, облиш його! Відчепися!
- Він не знав нічого, ясно? - О, він не знав?
- Чого ти не знав? - Не знав я ні хріна! Віддай капелюха.
- Він не знав. Годі! - Неси йому капелюха.
Чиї це рушниці, по-твоєму? А звідки тут чоловічий одяг?
Ти теж не знав, сучий ти сину?
Що це з тобою сталося, Кріс? Ти що, блін, не можеш не битися?
Бери довбаний капелюх і вали на хрін!
Якого біса ти робиш?
- Іди геть. - Слухай, я не знаю,
чого ти чекав від мене!
Ти кидаєш мене тут і тікаєш кудись із братом кожні вихідні.
Думаєш, нащо я це зробила, га?
Щоб привернути увагу, невже не ясно?
Речі збирай та йди геть.
Добре. Знаєш що? Пішов ти. Нехай.
Думаєш, ти ковбой на родео?
Ніякий ти не ковбой. Ти тупорилий селюк!
А ще – кінчений імпотент!
Ні слова.
Коли весілля?
Так, я тебе розумію,
але доведеться об'їхати весь штат.
Нове місто кожного тижня.
Бики та мустанги.
Не знаю, може, вона права.
Тобто права?
У чому саме, Кріс?
Ні, вона не права, брате. Ми – ковбої, живемо як у казці.
Екстрене повідомлення.
Вибухи, що сталися біля посольств Сполучених Штатів
у Дар-ес-Саламі, Танзанія, та Найробі, Кенія –
це акти агресії проти США.
Більше вісімдесяти загиблих,
1700 поранених внаслідок підриву двох бомб, що вибухнули одночасно...
Гей, Джеф. Джеф!
...на відстані 730 кілометрів.
Тільки глянь.
Наразі не зрозуміло, хто саме наш ворог.
Хоч і очевидно, що мішенню були посольства...
Ти глянь, що коїться.
...більшість загиблих та поранених – не наші громадяни.
Однак, 8 американців, серед яких дитина, загинули, а 5 ще не знайдені.
Кар'єрний центр Військово-службові сили
- Кажеш, ти з Техасу? - Так, сер.
- І ти патріот. - Так, сер.
І ти обурений.
Хочу служити Америці.
- Битися любиш? - Так, сер.
Любиш битися. Ну, що ж, знайомся з елітою наших військ.
Спецпідрозділ.
Так. Повітря, море та суша.
Море я не дуже люблю.
Ну, це не для слабаків.
Більшість не витримує і тікає.
Я не більшість, сер. Я не втечу.
- Далі буде неприкольно! - Ну що, дівчатка.
Відтепер буде тільки важче.
Звикайте. Боляче лише першого разу.
Що тут у нас? Хочеш додому?
- Ні, сер, інструкторе Рол! - Повна хрінь.
Таких салабонів не беруть у морпіхи!
Не відвертайся від мене, синку! Дивись на мене і насолоджуйся!
Так точно, сер!
Та ти старий пень! Ти хочеш на флот, бо на ковчегу Ноя служив?
Скільки ж тобі стукнуло?
- Тридцять років, сер! - Тридцять?
У тебе ж зі сраки вже сиплеться пісок!
Ми відсіємо всіх сачків!
А решта стануть справжніми бійцями!
Слабак, ти точно з Коннектикуту?
Не знав, що в Хартфорді такі селюки живуть.
Так точно, інструкторе Фрайді. Села є скрізь. Я прийшов нищити терористів.
Хто тобі дозволив реготати?
Ніхто, інструкторе Рол!
- Я просив розтуляти пельку? - Не просили, інструкторе Рол!
Глянь на свій бридкий жирний зад.
Що за срака!
Ти, стопудняк, вдома чіпсами обжирався.
Я вгадав? Так! Мовчи, я сам бачу.
"Прожера" – ось, як тебе зватимуть, сонечко.
А ось твій квиток додому.
Ді! Досі сподіваєшся стати морпіхом?
Усі знають, що чорні не вміють плавати!
Я не чорний, сер, не переживайте!
- Що? - Так, я – новий чорний.
Повільно бігаю, низько стрибаю, добре плаваю, не читаю реп.
І я чпокаю дівчат більше, ніж будь-який білий.
Я їм вдуваю!
Боягуз!
Боягуз спалився!
Перший пішов!
Він каже: "Бувай", я кажу: "Слава Богу".
Якщо він вас кинув тут, то кине і на полі бою.
Коли стане гаряче, він утече. Когось підстрелять, він не врятує вас!
- Шість. - Мені потрібні воїни!
- Сім! - Рахуйте!
- Вісім! - Я вас не чую!
Дев'ять!
Мужик, мені покликати твою маму? Може, вона стане на твоє місце?
Це прелюдія!
Я зараз ввімкну Марвіна Ґея та засаджу вам у дупу!
Оце вже інша річ!
Білка, Білка! Де ж твої горішки?
Я добряче сховав їх, сер! Від гріха подалі!
Проте їм там тепло!
От же ж хвалько мале!
А ти що?
Як справи, старий? Га?
Як почуваєшся?
Чудово. Агресивно. Дуже агресивно.
Он як? Кайл у нас агресивний.
Пішли!
Сіли!
Клас! Водичка – двадцять градусів. Свіженька, чистенька!
- Іще хвилька! - Природа принесла подарунки.
Всього кілька годин, і ви – морські піхотинці!
Та гвинтівка і багнет!
Вірний друг мій кулемет!
Я єдиний, хто влучив, тож...
Ага.
О, так! Кріс, твоя черга.
- Ні, друже, давай ще раз. - Ще раз? Добре.
Готуйся! Поїхали. На!
Нам потрібна менша мішень, готуй руку.
Привіт.
Як у тебе справи?
Класно. Дякую.
А давай я пригощу?
А ти що, від цього станеш вищий на зріст та привабливіший?
Чи, може, неодруженим станеш?
Та зовсім я не...
Так, я бачила, як ти каблучку знімав, ясно?
Не будь гівнюком, іди додому.
О Господи.
Це все твої шкіряні брюки.
Он як?
Серйозно? Що ж таке вдягнути, щоб до мене не лізли?
Панталони байкові.
Чому ви всі раптом стаєте неодружені десь після третього пива?
О ні, після третього пива я беру четверте.
Класно. Класно.
Реальний селюк.
Ні, я приїхав із Техасу.
Яка різниця?
Ми їздимо на конях,
а селюки – на дружинах.
Ким ти працюєш? Я бачу, ти військовий.
Та я дельфінів мию. Вони службові, а я здираю з них мушлi, і все таке...
Я що, схожа на дурепу?
Ні, ти якась невесела.
А мій зріст пригостити дозволяє?
Спершу скажи, хто ти такий.
Гаразд, давай так. Гей, Ґреґ, налий дві.
Правила такі: чарка за кожне питання.
Ти питаєш, я відповідаю, і тоді ти п'єш.
- І навпаки. - Згода.
Краще залиш пляшку.
Ну що, давай.
Гаразд.
Отже, ти військовий. Які саме війська?
Пройшов підготовку, буду снайпером.
У спецпідрозділі? Чи як?
Так, мем.
Це два запитання.
Зараза!
Точно.
Слухай, це не обов'язково.
Ну, добре. Круто.
Я все про вас знаю. Моя сестра зустрічалася з військовим.
- Що, правда? - Так.
Чекай, і що ж, цікаво, ти знаєш про нас? Що саме?
Що ваші спецвійська – це купка пихатих, самозакоханих дурнів,
які вважають, що їм дозволено все на світі.
Такі мене не цікавлять.
Чому я самозакоханий? Я піду на смерть за свою країну.
Нащо?
Це найкраща країна на світі, і я хочу її захистити.
Я співчуваю твоїй сестрі, але я не такий.
Радий знайомству.
Куди це ти?
Хотів іти додому, я ж тебе не цікавлю, тож...
Я казала, що не вийду за такого.
Ну, гаразд. Ну, тоді привіт! Дуже приємно.
- Як тебе звуть? - Тая.
Тая?
Я – Кріс Кайл. Радий знайомству.
Справдi.
Знаєш, трохи егоїстично думати, що ти можеш захистити всіх? Згоден, Кріс?
Ну, наш командир завжди каже, що є три речі...
Класно!
...що є три речі, яких варто боятися: гонор, бухло та дівчата.
Що ж,
тоді готуйся до атаки.
Ти гарна.
Така красива.
Гей! Гей, я тут.
Я до тебе не поїду, навіть не мрій.
Наповніть повітрям усе своє тіло.
Це наш ритуал.
Опануєте дихання – опануєте розум.
Натискання на гачок стане підсвідомим.
Ви будете відчувати, але не керувати ним.
Коли видихаєте, запам'ятайте тривалicть своєї паузи.
Відчуйте биття свого серця.
Привіт, це Тая.
Я не вдома, лишіть мені повідомлення.
Гей, це знову я.
Чувак, якому ти на ноги наблювала.
Тож я думав, може, ти не чула моє повідомлення.
Те, що я лишав до цього.
- То я й вирішив… - Що ти вирішив?
Привіт! Ти як? Як справи?
Добре.
Класно. Круто. А що ти робиш?
Та нічого. А ти?
Я теж нічого. Ну, радий тебе чути.
Менша ціль – менший промах.
Цілишся у ґудзик – промажеш на три сантиметри.
Цілишся в сорочку – промажеш на півметра.
Ану зосередься, Кайл.
Так, сер.
Та годі.
Ще один чемпіон.
- Нормально. І де ж наш приз? - На верхній полиці.
А я хочу цього. Бурого.
- Прошу вас. - Клас.
- О, глянь! Дякую. - Дякую, сер. Гарного дня.
Здоров.
О, клас. Ви такі гарні.
Ти завжди хотів солдатом стати?
Е, ні. Хотів бути ковбоєм.
Але згодом відчув, що прагну бiльшого.
І став рятувати дівчат у барах?
Я той бар від тебе врятував.
А ти кантрі любиш?
Тільки коли мені сумно.
А дітей хочеш?
Так. Згодом.
Моя мама каже, що в мене нюх на поганців.
Нащо казати таке доньці?
Я довела, що вона права.
Ну, завдяки цьому ти стала
такою, яка ти є.
А ти чудова.
Ти думав про те, що колись у тебе на мушці буде жива людина?
Не знаю. Сподіваюся, я зможу виконати свій обов'язок.
Ти точно стріляєш по мішені?
Тільки пил підняв!
Та не хвилюйся. Ти завжди можеш піти у санітарний загін.
От гадство.
Ти тремтиш.
Так.
- Якщо не хочеш, не треба. - Ні, я хочу. Хочу.
- Чесно? - Ти не такий, як усі, і це мене лякає.
Ти заплющив інше око?
Якщо його заплющити, то не видно, що навколо.
- Нічого немає, окрім мішені. - Ні, сер. Там точно щось є.
Покажи.
Не можеш?
Повіджимайся, Кайл. Сорок разів.
Краще у живу мішень.
Боже мій. Кріс!
- Що таке? - Ні!
Зараз ми покажемо запис. Як бачите, літак зайшов зі східного боку
і врізався у будівлю,
а полум'я та дим з'явилися з іншого боку вежі.
Мені важко точно сказати, де північний та південний бік,
але, здається, що полум'я все-таки на північній стіні.
А зараз з'явилися ці неймовірні кадри.
Думаю, це перший літак.
Південна вежа руйнується.
Це виглядає, наче заплановане знесення будівлі,
але, насправді, все зовсім не так. Це катастрофа.
Ти ледве знаєш мене.
Я все знаю. Ти – три в одному, люба.
Слухай, чого ти боїшся?
Нічого.
І всього. Я не знаю.
А що, як у нас нічого не вийде?
Ми одружимося, у нас будуть малюки.
У тебе все за планом, правда ж?
З мене досить.
Я тебе люблю.
Тоді іди купи обручку, якщо ти в нас такий крутий.
Добре.
Пані й панове, містер та місіс Кріс Кайл!
Що це в тебе на шиї?
За вухом якась зелена фарба.
Ти не повіриш мені, але
кілька годин тому я з ніг до голови був зелений.
Що?
Бачили очі, що купували.
Господи.
Іди сюди.
Давайте, за них.
Які новини, шеф?
Готуйтеся, хлопці.
Уже скоро.
Наливай!
Так!
Шість тижнів і все, люба.
- Я боюсь за тебе. - Ти ж чула.
Нема чого боятися. Все, як планували.
Слухай, у тебе серце заходиться.
Це тому, що не я один їду на війну, от і все.
Перше відрядження
Вітаю у Фаллуджі. Це дикий захід Близького сходу.
Аль-Каїда призначила за вас винагороду,
і екстремісти з усього світу прямують в Ірак, щоб її одержати.
Ви, снайпери, будете працювати з морпiхами
та прикривати їх з вулиці, поки Перша Бригада огляне приміщення.
Завдання – захистити їх за будь-яку ціну.
Усе місто евакуйоване.
Чоловіки призовного віку, які лишились –
це терористи.
Тож прикрийте хлопців, і валіть звідси додому.
Вилазьте всі! Пішли, пішли, пішли!
Краще пригни голову, ковбою.
У моджахедів теж є снайпери.
Снайпер не цілиться в голову.
Чувак, у них є один снайпер, який б'є в голову з п'ятисот метрів, шариш?
Його звуть Мустафа.
Брав участь в Олімпіаді.
Це олімпійський вид спорту?
Заждіть. Жінка з хлопчиком,
на відстані двохсот метрів. Просуваються до конвою.
Руки не опускає, вона щось несе.
Так, у неї граната. РКГ, російська, жінка дала її дитині.
Кажете, жінка з дитиною?
Хтось іще стежить? Підтверджуєте?
Ні. Ви знаєте правила. Рішення ваше.
Якщо налажаєш – гаплик тобі, засадять у Лівенворт.
Щоб я здох!
Клята курва!
Гарний постріл. Дуже вчасно.
Так точно. Дякую за пильність.
- Блін, ти чув це, чувак? - Відвали на хрін від мене.
- Куди всі поділись? - Та ми тут яйця чухаємо.
- Наші арабських салаг тренують. - А ти чого не з ними?
Срачка щось напала.
Що,
від того, що комікс читав?
Це графічна новела, мужик.
Зовсім інша річ.
Я чув, ти сьогодні відзначився?
Марк Лі зайшов, сказав, ти зняв когось.
Що, правда?
То був малий, ледь мох на яйцях проступив.
Мама дала йому гранату.
Послала убивати наших солдатів.
Чувак, я такого в житті не бачив.
Так, мужик, але уяви,
той малий міг би грохнути десяток морпiхів.
- Міг би, але я вбив його. - Це твоя робота.
Тож не парся.
Ага, тільки я не так уявляв свою першу мішень.
А чорт!
Що за хрінь?
Це твоє прикриття, Ейнштейн.
Ще подякуєш.
Ходімо!
Ходімо, ходімо.
- Швидше! - Не зупинятись!
Попереду! Готовність!
Припинити вогонь!
Дивіться на дахи! Уся увага нагору!
Вибивай двері!
Поранений! Поранений! Лікаря сюди, негайно!
Знайдений ворожий снайпер.
Координати: Квебек-Ромео, 155604.
Сечею смердить.
Так, а що?
Ти прикрив наші сраки. Гарна робота.
Зараза. Усе ж чисто, так?
Ще й як чисто.
Довбаний снайпер проліз-таки!
Я вже вставив декому пістона. Це не повториться.
Хотілося б вірити.
За чотириста метрів у них тут гніздо.
А я пішов писати звіти.
Скількох ти зняв?
Та наче шістьох. Хоча ні. Вісьмох.
Проте двох витягли.
Шістьох, кажеш?
Ага, а що? Що не так?
Нічого. Це просто більше, ніж у решти.
Але одного нашого підстрелили.
Кого не бачиш, того не вб'єш.
Його дружина каже, що в нього був Коран.
Я не знаю, який Коран на вигляд.
Проте, скажу, що в нього було.
Формований метал, калібр 7,62, дуже схожий на АК-47.
Вам краще знати, що це.
А, ось він, ось він йде.
Панi й панікери, хвилинку уваги! Серед нас є жива легенда.
Оплески живiй легенді.
Ми раді, що наш синочок, наш герой вернувся додому.
Ходять чутки, що цей богатир
кладе купу ворогів одним пострілом.
Чи то я переплутав.
То він кладе купу від пострiлiв, так.
Нi, він просто на все...
На все кладе!
Тому що...
А, чорт! Щоб тобі!
Дідько!
Біс!
Нащо харчі псувати?
Усе, заспокойся. От блiн.
Інакше б ти не закрився.
Вбивати ще не доводилось?
Ну, ти знайшла тему для розмови, сонце.
Не дури мене, добре?
Я серйозно.
Ти можеш казати мені все.
Ну, деяких речей не скажеш по телефону.
Я залетіла від тебе.
А ти взяв i кинув мене тут саму збирати дитячі ліжечка,
ще й не хочеш розмовляти?
Класно влаштувався.
Ви ж там ненадовго, правильно?
Все згадую ту рожеву сукню, яку ти носила в медовий місяць.
Ага, це нічна сорочка.
Так.
А ті три дні -
це ніякий не медовий місяць.
То були гарні три дні.
Я скучив за тобою.
А я за тобою.
Секс по телефону хочеш?
Так.
Зажди. Не клади трубку.
У мене зараз телефон в одній руці, а рушниця – у другій,
є технічна проблемка.
Що ж, раджу розставити пріоритети, любий.
Вагітна i хтива.
Товста, вагітна i хтива.
Бридота.
Важ хоч два центнери – все одно тобі вдую.
Яка романтика.
Як там наш пацан?
Поки що стать не підтверджено.
Як же я хочу побачити тебе мамою.
Думаєш, я впораюсь?
Не думаю, а знаю.
Знаю точно.
Якби ж то.
Навіть не сумнівайся.
Військові втрати США в Іраку Серпень 66
Слухай, а тато зв'язався з тобою?
Не знаю, я не дивився пошту.
Чорт!
Краще зателефонуй йому зараз же, гаразд?
А що сталось?
Блiн, я забула, я просто егоїстка.
Тая, що сталось?
У чому річ?
Твого брата мобiлiзовано.
Тобто? А парашутна школа?
Його не взяли.
Ти краще набери свого тата, гаразд?
Чекай, я не зрозумів, то де ж він зараз?
Там же, де й ти.
Його відправили в Ірак.
Мені шкода, любий.
Ножа тримає
йорданський терорист, якого фінансує бен Ладен.
Вчив його теж бен Ладен. I служить він бен Ладену.
Його звуть
аз-Заркавi.
I ця сволота
є зараз керівником осередку Аль-Каїди в Іраку.
Його армія найманців нараховує п'ять тисяч осіб.
I це не якісь зелені шмаркачі.
Їх добре вчать, їм добре платять,
i на їхній совiстi найзапекліший конфлікт із часів В'єтнаму.
Заркавi та його поплічники – ось наша основна мішень.
I єдиний спосіб відшукати цю падаль -
це ходити по домах, жодного не оминаючи,
поки не знайдемо їх або того, хто може нас на них вивести.
Отже, технологія обшуку – десять об'єктів на годину.
Я знаю, це важко. Важко й виснажливо.
Але скоро ми вишлемо вам авіапідтримку.
На сьогодні пошук Заркаві – завдання номер один.
Завалити цю суку або взяти у полон.
Усе ясно?
У кого є питання?
Не для преси, але якщо ці морпіхи і далі так усе трощитимуть,
їх переріжуть на фіг.
Ну, це ж морпіхи. Їх не так вчать, як нас.
- Півроку тому ходили у штатському. - То перевчимо.
Покажемо, як працюють наші хлопці. Я сам піду на рейд.
Ні, не підеш. Ти маєш бути на варті.
Слухай, якщо я піду на рейд, я зможу...
Кріс, рейди – це зараз робота для смертників.
Кортить отримати орден посмертно?
Я лише хочу вбивати наволоч, але кого не бачиш, того не вб'єш.
Ти потрібен усім цим хлопцям. Поки ти нагорі, вони в безпеці.
- Це не так. - Але вони вірять у це.
Краще роби свою справу,
а ці скажені пси хай шукають Заркаві.
Ти казав, у них є снайпер-олімпієць,
але на трьох останніх Олімпіадах від Іраку нікого не було.
А цей Мустафа взагалі-то не з Іраку.
Він із Сирії.
Вибивай!
Щойно увійдете, я вже не побачу ні хріна,
тож давайте потихеньку, а там не затримуйтесь.
- Вас зрозумів. - Вибухівку!
У нас поранений!
Виносьте його!
В сраку це.
Я хочу разом з ними на рейди.
Ходімо?
Ти припух? Нікуди я не піду.
Ні, чувак, мені й тут непогано. Я хочу вернутись живим.
Я не наймався ходити й хати трощити,
це ті чуваки обрали таку роботу, а мені це на фіг не треба.
Гаразд. Якщо не зустрінемось на рейді,
краще взагалі мені не зустрічайся.
- Не проти, якщо я приєднаюсь? - Давай. Спецпідрозділ у темі.
Закладай!
Ти ж той чувак, якого звуть Легендою? Двадцять чотири вбитих, так?
Та хто їх рахує?
Ну ти крутий, братан!
У загоні Б один тип хоче побити твій рекорд.
Мужики, я в курсі, що ви всі нюхали порох,
та я можу підказати прості речі, які подовжують життя, що скажете?
На землю, усі на землю!
Гаразд. Давай.
Шикарно.
- І що це значить,чувак? - Вибивай!
Марш. Ну, пішов!
Уперед.
Лягай! На підлогу, негайно!
Ляж на підлогу, я сказав!
- Ні! - Він не розуміти!
- Лежати! - Чому ви тут?
Ви давно мали евакуюватися. Чому ви досі тут?
Я є Шейх Аль-Обейді!
- Шейх Альо-що? Хто ви, в біса, такий? - Що в кімнаті?
Чхав я, що ви тут живете! Тут іде війна, сер!
- Сер, прошу! - Бери малого!
Ну! Пішов звідси!
Ці сучки у коморі ховались.
Ласкаво прошу, сер! Ви є мої гості!
- Скільки тут ще людей? - Ви є гості, хай солдати теж увійти.
Цей псяка хоче нас тут усіх зібрати та підірвати.
- Він побачити, що я говорити з вами. - Хто?
- Я прошу вас. - Хто це, про кого це ви?
- Хай увійти. - Хто забороняє розмови?
Хто?
І тоді він...
Це убивця. Прошу!
- Об'єкт чистий? - Об'єкт чистий.
Нехай зайдуть у дім. Руки за спину. На підлогу, обличчям вниз.
- Ворушись! На підлогу! - Прошу, прошу.
Є що сказати – кажіть.
Ведіть його в ту кімнату.
За розмови з американцями він може вбити, щоб решта мешканців боялись.
Хто це, "він"? Хто це?
Вони звуть його "М'ясником". Він безжальний, кажуть,
син шайтана, син, син диявола.
Він залякує вас?
- Так і є. - Номер один солдат у Заркаві.
Заркаві. Ми якраз шукаємо Заркаві.
Знаєте, де він знаходиться? Тоді кажіть негайно.
Де він, скажіть нам.
Якщо ви знаєте щось про Заркаві, ви мусите нам сказати.
Знайдете М'ясника – знайдете Заркаві. Простежте за ним.
Окей, то де цей тип?
Так, дивіться мені в очі. Де шукати М'ясника?
Він каже, це ризиковано. Мабуть, попросить гроші.
Він хоче сто тисяч доларів.
Он як, сто тисяч доларів?
Я навіть не знаю, чи він існує.
Фатіма!
Вітаю.
- Ось вам доказ. - Я хочу вам допомогти.
Але мені дещо потрібне. Телефони, адреси, імена, потрібна інформація.
Що-небудь.
Сер! Перший загін оточено!
На вихід!
Скажіть ім'я. Шейх, гляньте на мене, чуєте? Гей! Гляньте на мене!
Я хочу дещо почути. Я можу вам допомогти.
Назвіть ім'я, і ми захистимо вас.
Я обіцяю, ми забезпечимо вам охорону.
Назвіть його ім'я.
- Еміль Анафанус? - Амір Кхалаф Фанос.
Це справжнє ім'я М'ясника.
Схоже, що М'ясник – права рука Заркаві.
Ось він, гляньте.
Так, але імені у вас нема, інакше б ви написали.
У нас є кілька версій.
Якщо "Фанус" – справжнє ім'я,
ми навідаємось до шейха.
Він хоче сто тисяч.
Некисло.
Але якщо він здасть М'ясника, він їх одержить.
Це агент Снед, розвідуправління.
Пробийте ім'я Амір Кхалаф Фанус.
Добре, хвилинку.
Якщо ми повернемось туди, наш загін забезпечить охорону.
Вам не дозволять. Для передачі грошей штаб дасть контрактників.
Я тут. То що там?
Так, збігається.
Поїхали до шейха.
Собаку збили.
Чув про М'ясника, поплічника Заркаві?
Кажуть, його улюблена зброя – довбаний дриль.
Я до армії вчився у семінарії.
Мало пастором не став.
Чого ж не став?
Азартні ігри люблю.
Не можу кинути.
Свій в дошку пастор.
Що таке, дзвінок другу?
Ну, Легенда має певні привілеї.
Привіт, люба.
Ти був правий. Лікар сказав, це хлопчик.
Що?
Це хлопчик!
Хлопчик?
Ну, чувак, мої вітання!
Кріс?
Так, бери гроші! У вантажівку!
Бігом! Бігом! Хапай сумку!
Кріс?
Газуй! Газуй! Забираймось! Потім повернемось!
Любий?
Я чув один постріл.
Точно. Під кутом стріляли.
Десь із трьохсот метрів.
О Господи.
- Ти його бачиш? - Так, він у вікні.
А, чорт.
Бачу М'ясника. Він тягне малого, це син шейха.
Висилайте підкріплення!
По нас фігачить снайпер, в полі зору особливо небезпечний злочинець!
Координати: 04536236. Прийом.
Я кину димовуху, перебіжу в ту будівлю, а там на дах.
Чекай!
Чекай! Ще ні.
Пішов!
О Боже. О Боже.
Хто з ними говорить – той з ними здихає.
Вилазь, сучий ти сину!
Тварюка!
Щоб я здох, яка м'ясорубка.
Ти дебіл безголовий, ти в курсі?
Яким місцем ти думав?
Уся територія тупо не зачищена.
Я згортаю операцію, буде розслідування. А ви на базу!
Зберемо спецзагін і знайдемо його.
Ні фіга. Операцію згортають.
Тобто?
Я застрягну на базі на час розслідування.
І що, отак кинемо це і все?
Гей!
Мені додому за три тижні!
Ці три тижні будуть довгими.
Привіт.
Привіт, люба.
Я думала, ти загинув.
Так, я знаю. Вибач.
Я думала, ти загинув.
Це не так. Я живий.
- Усе гаразд? - Так.
Ти – найпрекрасніше, що я бачив.
У мене в животі чужий з'явився.
А в моїй спальні якийсь незнайомець.
Ні, це наша спальня.
Твої руки стали дивні.
Руки як руки. Ті ж самі.
- Чому я весь час хвилююся? - Я теж хвилююсь.
- Це не так. - Ні, правда.
- Брешеш. - Клянуся.
А що, як цей чужий раптом вилізе та нападе на мене
серед ночі?
Доведеться тоді
задушити його.
Усе буде гаразд.
- Обіцяєш? - Так, звісно.
Чому ти такий добрий зі мною?
Коханий, давай сходимо кудись.
Ти чуєш мене?
Кріс?
Які плани на сьогодні?
Я думав посидіти вдома.
Ну, гаразд, давай.
Як хочеш?
Що ти робиш?
Торкаюся тебе ногою.
Так ти не знайдеш шлях до мого серця.
Піду в обхід.
- Що ж, наче все чудово. - О, глянь.
Він торкається носа.
- Як почуваєтесь? - Усе добре. Хочу, щоб він виліз.
- Втомилась. - Пологи будуть найближчими днями.
Сподіваюсь.
А ви як, містере Кайл?
- Як справи? - Усе добре. Дякую, мем.
Мабуть, вам важко прийти до норми.
Та не дуже. Ні.
Це ми вперше вийшли з дому.
Я радий, що повернувся. От і все.
Ну, надіньте цю штуку, добре?
Якщо хочете щось перевірити, гляньте на коліна.
- Ви курите? - Ні, мем.
Ви п'єте?
Коли хочу пити.
Сто сімдесят на сто десять.
О Боже, Кріс.
Що, високий?
Ні, якщо ви випили 20 чашок кави. Проте, якщо ви просто сидите, то так.
Що ж, добре, що ви перевірили.
Зайду до лікаря. Дякую.
Ти точно сходиш?
Так.
Нащо ти підставила мене?
А що мені робити? Ти нічого не кажеш, кажеш, що все гаразд.
- Усе гаразд. Я в нормі. - Ти не в нормі, Кріс, ясно?
У тебе тиск аж зашкалює. Сто сімдесят на сто десять.
Люба, ми їдемо по шосе,
сонце світить, на вулиці спека. Усе добре.
Але йде війна, люди помирають,
і ніхто не говорить про це, наче нічого не сталося.
Усі теревенять по телефону, живуть своїм примітивним життям,
навіть у новинах усе тихо.
Усім пофіг. Там іде війна, а я їду в супермаркет.
Що я тут роблю?
Почалося.
- Що таке? Усе гаразд? - Уже почалося.
Зараза. Добре, повернемось.
- Ти геть здурів. Що ти коїш? - Та все гаразд. Люба, люба!
Господи! Любий.
Ти прекрасна.
Нарешті почалось.
Мій маленький.
Гей.
Глянь, це твоя мама.
Здоров, малий. Гей.
- Такий крихітний. - Мій маленький.
Малюк мій.
Хто це в нас?
Привіт, малий.
Це наше маля. Наша дитина.
Це ми зробили. Це ми зробили.
Малий плакав. Я думала, ти підійдеш.
Можеш не вимикати, я вже все бачила.
Думала, якась дівчина з Іраку надіслала тобі своє відео.
Це снайпер з Іраку. Він робить записи убивств і продає їх.
А це – американські солдати.
Того дня, коли ми говорили, то ж він був?
Правда?
Кріс, розкажи про це. Своїм мовчанням ти не допоможеш мені.
Ні, не треба тобі про це знати.
Я уявляю гірше.
- Це не так. Вони – варвари. - Кріс!
Люба, вони довбані варвари.
Я думаю не про них.
Я думаю про нас.
Що?
Ти мусиш повернутися до нас.
Ясно?
Друге відрядження
Вітаю вдома, шеф.
Полковник чекає. Як переліт?
- Коротший, ніж Різдво. - Звісно.
Чуєш? Зажди секунду.
Ага! Швидше там.
Гей, салага!
Кріс?
Здоров, братан!
Привіт.
Ну, як ти? Ти цілий?
Я чув, ти крутий снайпер? Усі наші весь час про тебе говорять.
Що, справді?
Ну, як ти?
Ти – мій герой, брате. Чуєш?
І завжди ним був.
Швидко, Кайл! Полковник чекає!
Ти – легенда, ясно?
У чому річ?
Мені треба у літак.
Та що сталося?
Я втомився, брате.
Я лечу додому.
Я тобою пишаюсь.
І тато теж. Він пишається тобою.
Довбана війна.
Га? Що ти сказав?
Проклята війна.
Шеф, часу обмаль! Ходімо.
Тебе підвищили. Мої вітання.
Дякую, сер.
Ґронскі пішов. Як і багато інших.
Тож у нас тут нові плани.
Я вивчав заколоти останні десять років,
я знаю про кожен бунт аж із першого сторіччя.
Таку війну треба виграти в голові у ворога.
Так, сер.
Це про тебе?
Знак хрестоносців. Так, сер.
Так.
Вони тебе високо оцінили.
Сто вісімдесят тисяч за голову. Вітаю.
Не кажіть моїй жінці. А то як раз без голови й лишуся.
Отже, ти хочеш зібрати власний загін, та схопити М'ясника?
Так, сер.
У нас є дані, що вказують на район, де він діє.
Треба, щоб ти вдихнув страх у цих варварів
і знайшов гада.
Так, сер.
Ну що, давайте шукати цього вилупка.
- Ще перевіримо дислокацію. - Та простіше розмовляй, суперзірка.
- Що? Що ти сказав? - Простіше розмовляй, кажу.
Простіше – це як, матюками?
- Цілу презентацію влаштував. - Дякую, Прожера.
Не може помовчати, паскуда.
Ця твоя Біблія – що, куленепробивна?
Яку я тут тримаю?
Ага. Ти ж ніколи її не розкривав. Я думав…
Бог, країна, сім'я, так?
А ти віруючий?
Чи я віруючий? А в чому річ?
Я виріс в Орегоні, де навколо пасовищ був паркан під напругою,
і ми змагалися, хто довше там провисить.
Війна дещо схожа на це.
Б'є, наче струмом, і тримає так, що вже не відчепишся.
Нащо ти кажеш це зараз?
Я хочу вірити у нашу правоту.
Нам відомо одне – тут живе зло.
Так. Але воно є скрізь.
А ти хочеш, щоб ці покидьки дійшли до Сан-Дієго або Нью-Йорка?
Ми захищаємо не тільки Ірак.
Гаразд.
Давай кінчати це падло.
На місці.
Та сама будівля.
Квартира на схід, виходить на ресторан.
Після вас, сер. Швидко.
Чисто.
Оті двері.
Лягти на підлогу. Гаразд, гаразд! Так, добре!
- Покладіть руки за голову. - Добре.
Об'єкт наш.
Я біля вікна, Кріс.
- Ставимо обладнання. - Добре, стежимо.
У кут.
Відведіть їх в іншу кімнату.
Ти вже питав?
Упізнаєш його?
Каже: не впізнає.
А ти, синку? Знайоме обличчя?
Ти певен?
Так, слухай. Скажи, що їм поки що доведеться лишитися тут.
Гей, стежте через вікно.
Знімайте кожного, хто входить та виходить.
Ну, що у нас?
Усередину зайшли шістнадцятеро, озброєні.
Шістнадцятеро?
Так, відвідувачів більше, ніж у Макдональдсі.
Ось, глянь.
І він досі там?
Інших входів немає.
Він досі там, але взяти його буде важко.
Ну, я так не сказав би.
Вони побачать нашу зірку і впустять, він же відома особа, так?
Візьмуть у нього автограф.
Запросять на свій корпоративчик.
Так, які проблеми? Я не сам себе підвищив.
Хрін би ти себе підвищив. Це я зробив.
Тебе б не підвищили, якби я не став тебе легендою звати, чи як там?
Він запрошує вас приєднатись до Курбан-байраму.
Він каже: "Сьогодні усі мусять сісти зі мною за стіл".
О, це щедре запрошення.
Так, то була халепа.
- Скуштуй. Дуже смачно, правда. - Так, це чудово.
Огірок береш.
Огірок береш і кладеш у миску з оцтом.
Ага.
А далі – у гострий перець, і лимону трохи,
і отак лишити на всю ніч.
А ще краплю горілки. Як вам ідея?
- Давайте спробуємо якось. - Ну давай.
Прожера, ти ж ніколи в житті не готував.
Чувак, це сто пудово. Це ти в яблучко.
Ну який з тебе ресторатор?
Тоді мій тато готуватиме.
От зараза.
- Білка. Оливок хочеш? - Ні, я їх не їм.
- Хто-небудь буде баранячу голову? - Та ну на фіг.
Давай, ризикни. Не будь бараном.
Я піду помию руки.
- Це смачно. - Скажи?
Друже.
Дуже смачно.
Прожера, глянь, що там.
- Сидіть тут. Сидіть тут. - Ану, чекай.
- Що за фігня? - Прожера, поможи.
Ходімо, я вам покажу.
Ти бачиш?
- Що, в біса, сталося? - Приведи товмача.
О чорт!
Ну гаразд. Скажи йому, що його заарештують,
і суд в Іраку вирішить, що буде з ним.
Або він допоможе нам зайти у цей ресторан.
Скажи йому. Хай вирішує.
На місці.
Усе чисто.
Усе чисто. Вперед.
Штурмова група готова.
Територію оточено.
Об'єкт пішов.
П'ятнадцять метрів до цілі.
Десять метрів.
П'ять метрів.
Стукає.
Підійшов.
Відчинили.
Гаплик тобі.
Рушили, швидко.
Стережися! Стережись!
Прожера, є хто на чорному ході?
Нікого. Усе тихо.
О чорт.
- Ді, зніми його. - Слухаюсь.
- Зніми його! - От зараза.
Чорт!
Знайшли тунель. Будьте обережні. Увага всім.
Увага! Попереду!
Усі сюди, сюди! Негайно!
М'ясник вийшов.
Повторюю, він вийшов, я переслідую.
М'ясник убитий. Повертаюсь до вас.
Я пропонував ув'язнення, це був його вибір.
Не на той бік став. Не бери в голову. Ми ж на війні.
Слухай, Кріс.
Треба валити, ну їх. Тут щось нездорове.
Сер, сюди рухаються озброєні бунтівники. Треба їхати.
Чудова робота, шеф.
А може, тобі вже досить?
Глянь. Хочу оцю.
Ні, воно тобі її не дасть, так воно влаштоване.
Якщо хочеш оцю, то не вийде.
Оця гарна.
Слухай. А ти сильний.
- Кріс Кайл, ваша машина готова. - Крути, скільки захочеш.
Тобі машину зробили. Класно!
Дайте вашу кредитку.
Цікаво.
- Та я ж наче вже давав. - А, точно.
- Що? Гей, підбери це з підлоги. - Глянь, Кріс Кайл є у нас в базі?
Давай, збери усіх. Ось, і ще тут.
Так. Ось, дивись. Його дані тут.
Вибачте, сер.
То ви командир Кріс Кайл?
Так, сер.
Мене звуть Медз.
Якось у Фаллуджі ви врятували мене.
Он як?
Так, сер.
Ми були в оточенні, і тут з'явилися ви з морпіхами
та відбили нас.
Ну, морпіхи не раз рятували всіх нас.
- То як ти? Усе гаразд? Не киснеш? - Усе добре.
Я просто радий, що живий.
Це було...
Це було нелегко.
Буває.
Та інші втратили не тільки ноги.
Друзі загинули?
Так, дехто. Проте я маю на увазі живих.
Які повернулись, але так і не отямились,
- ...не знайшли себе. - Так.
Приходьте у центр ветеранів.
Вам зрадіють.
Таку легенду всі знають.
- Так, чудова ідея. Гаразд. - Гей, малий.
Я дещо скажу тобі:
твій тато – справжній герой.
Це правда.
Він мене врятував,
допоміг повернутися до доньки.
Тож дякую тобі за нього.
Будь ласка.
Якби не він, я б не вижив.
Моя сім'я дякує вам за службу.
Ясно. Дякую.
- Бережи себе. - Я радий зустрічі.
- Чекаю вас у центрі ветеранів. - Добре. Так.
Не забудь свою ящірку.
- Не забуду! - Дякую.
- Гарного дня. - І вам теж.
До побачення.
Ну що, поїхали до сестрички, малий?
Підійдіть. Моя донька плаче.
Це – моя донька, здається, вона плаче. Підійдете до неї?
Вибачте.
Гей!
Не чуєте ви чи що?
Гей!
Там моя донька плаче.
Гей!
Ану, негайно займіться моєю донькою!
Мені нема з ким ділити спогади.
Я все переживаю сама.
Ну, прийде час, усе зміниться.
І коли це настане?
Навіть коли ти поруч, ти, наче, не тут.
Я бачу тебе.
Відчуваю.
І все ж ти не тут.
Ненавиджу твоїх морпіхів.
Чесно.
Ти мій чоловік.
Ти – батько моїх дітей. Але ти живеш солдатами.
Так, але в них немає часу, а в нас є.
Якщо гадаєш, що війна не змінила тебе, то це не так.
Довго гратися з вогнем не можна.
От і все.
Третє відрядження
Кадилак-13, ми на хвості М'ясника, зараз на Меріленд-стріт. Прийом.
Гей! Є обручка.
Де взяв? Тут?
Так, блін, а де ж? Вони тут дешевші.
Ти купив її у цих варварів? А якщо гроші підуть терористам?
Ой, та яка тобі різниця, блін?
Ти тут уже давно всіх терористів винищив.
Вони знов з'являться.
Ой, та чого ти докопався?
Це якесь лицемірство.
Давай повільніше.
Гей, а ти сказав їй? Сказав, де обручку купив?
Ще чого. Скажу, що купив у "Тіфані".
Гей, ти ще з нами, кралю?
За півкварталу, любий.
Ми аж змокріли від бажання.
Слухай, Ді,
зуб даю, що невдовзі після нашого повернення
ти вийдеш заміж за чоловіка.
Тільки, якщо ти згодний.
Он де вони.
О, гадство!
У Мустафи там вартові.
Цей чортів козел – наче той Кайзер Созе.
Чуєш, наступного разу спробуй не промазати, гаразд?
Я б іще тоді зняв його, якби не рятував ваші сраки.
Шафером у мене будеш?
Добре, а інших ти запросиш?
Так, але шафер буде лише один.
По нас відкрили вогонь!
- Ну що, давай за ним. - Зараз.
Прожера, пішов!
Чисто.
Я за ним.
Ми взяли їх.
Машина чиста. Двоє убитих.
Кріс, що навколо?
Нікого.
На даху нікого.
А ти не боїшся, що вона піде в крамницю,
щоб дізнатися вартість?
Та наче не боявся.
Готовність.
- А от зараз уже боюся. - І недарма.
Слухай, вона що, може перевірити це?
Та ні, навряд чи.
Ти живий, друже? Усе гаразд!
У нас поранений. Медика сюди.
Північний кут.
Дах будівлі.
Тримайся, друже.
Давайте медика, швидко!
Ну що, братан, я тебе підніму та винесу вниз!
Я можу йти.
Отак-от. Ходімо.
Тримайся. Тягни його в машину.
Відпускаю.
Ще трохи.
Давай сюди. Я допоможу.
Чорт!
Потерпи трохи.
Житимеш!
- Усе добре. - Чорт, пробачте мені.
За що?
За що вибачаєшся? Це я захотів на дах пертись.
Я що, помру?
Пішов ти, Прожера! Ти ж із морпіхів.
А морпіхи не вмирають.
Засиплю рану пісочком, заллю літрухою води,
і будеш як нова копійка. Тримайся, чувак.
Гей, Кріс. Ти обручку їй передай, гаразд?
Ну звісно ж.
- Треба відкачати кров. - Дайте ретрактор.
Потрібна плазма.
- Коли можна робити знімок? - Іще контейнер.
- Так, несу. - Фізрозчин.
- Відкачуйте. - Станьте сюди.
Група та резус?
Піднімай. Який тиск?
Звідки стріляли? Помітив?
Так, більше ніж із тисячі метрів.
Тільки один їхній снайпер так стріляє.
Він виживе?
У нього в голові шматок МК-48.
Ще невідомо.
Наша перша втрата.
Бляха!
Наш інформатор повідомив, що у них лігво за квартал звідти.
Морпіхи, які вас прикривали, досі ще там.
Якщо ви не готові, я наполягати не буду.
Рішення ваше.
"Лекс таліоніс".
Око за око.
Ми вирушаємо.
- Гаразд. - Без базару.
Поїхали, хлопці.
Давайте.
Гей!
Два кілометри.
У холі чисто.
Ліворуч.
Обережно.
Коридор.
Тут чисто. Ліворуч.
Чисто.
Усе чисто.
Чисто.
Гей, Марк. Тут щойно хтось був.
- Поранений! - Б'ють у вікно!
У нас поранений!
Вікно, вікно!
Вікно!
Ну давай, Марк.
Давай, друже.
Я поруч. Глянь на мене.
Глянь на мене.
Марк помер, братан.
Сієра Один загинув. Треба вивезти тіло.
Заберемо його.
"Слава – це рідкісний птах, на якого одні полюють,
а інші – знаходять,
не прагнучи його здобути.
Так чи інакше, це почесний дар,
посланий нам згори.
Мені цікаво, чому ця слава згасає
та перетворюється на браваду,
або на засіб самоствердження,
який поглинає людину повністю.
Я...
знаю війну.
І я бачив
смерть".
Напоготові. Стати струнко!
На груди.
Готуйся!
Цілься.
Вогонь!
Готуйся.
Цілься.
Вогонь!
Готуйся.
Цілься.
Вогонь!
На караул!
Марк написав цей лист два тижні тому.
Ти щось знав про це?
Кріс, що ти думаєш про його лист?
Наш інформатор як раз дещо злив нам,
а Прожеру щойно підстрелили.
Ми всі були на нервах, тому і потрапили в пастку.
Але його вбило інше.
Цей лист – він і знищив Марка.
Так, Марк зірвався, і заплатив за це.
Відвідувач.
Здоров, друже.
- Це ти, Кріс? - А хто ж?
- Де ти, мужик? - Та тут я, поруч.
- О чорт. Ти ж, як кріт, сліпий. - Так. Це повна фігня.
- Кажуть, пику відремонтують. - Ну, слава Богу.
Там є що ремонтувати.
Не до жартів, блін.
Думаєш, зарано?
Поки що так.
Гей, я чув, ти заручився?
- Так. - Ну, мої вітання.
Ти ж не казав нікому, що та обручка...
- Казав, що купив її тут, так? - Ні.
- Не сказав? - Ні.
Ні. Я іншу купив.
Не таку понтову. Її тато допоміг.
О, клас.
Чудово.
Вона не кинула мене.
Я сказав: "Іди", а вона не пішла.
Хріновий з мене наречений.
Що ти верзеш?
Не кажи так. Ти ж із нею.
І твій крантик теж.
Мій крантик?
Слухай, я радий, що влучили в мене, а не в тебе.
Ти б це не витримав цього.
Так, мабуть, ти правий.
Кажуть, ти найкращий снайпер в історії армії США?
Та невже?
Я чув таке.
Ті покидьки у Мадінат-ес-Садрі.
Ти що, поїдеш?
Так, поїду. Ми всіх їх знайдемо.
- Ні, мужик, не треба. Нащо воно? - Ні, ми повинні.
Ти мені як брат.
І вони заплатять за все, що зробили.
Бувай, Легенда.
Бережи себе.
Якщо я там помру,
ти не пропадеш.
Знайдеш собі когось.
Ти померти хочеш?
Це твоя ціль?
Ні.
Тоді скажи мені,
скажи мені, нащо це?
- Припини. - Я хочу зрозуміти.
Люба, це заради тебе. Це щоб захистити вас.
- Ні, це неправда. - Ні, правда.
Слухай, я тут. Твоя сім'я теж тут. Діти ростуть без батька.
- Так, але я служу своїй країні. - Слухай, це все маячня!
Зовсім ні.
Ти не можеш без цього.
Ти своє зробив. Ми довго чекали. Хтось інший нехай туди поїде.
Нехай інший поїде?
- Я б не пробачив собі. - Ні, пробачиш якось!
Ти мусиш.
Слухай, я хочу, щоб ти знов став людиною.
Лишайся тут.
Любий, ти потрібен мені.
Якщо ти знову поїдеш,
то, можливо, нам буде краще без тебе.
Іди до мене.
Четверте відрядження
Гей, Кріс!
О, блін.
Наші позиції обстрілюють три дні поспіль.
У Фалуджі було важко, у Рамаді – ще гірше, а це місто – повний капець, Кріс.
Хтось із наших лишився?
Білка в ротації.
Слабак хотів, але вони з жінкою завагітніли раптом.
Якщо я ще раз поїду, дружина мені сраку навхрест порве.
- Знайома річ, так? - Та не те слово.
Я про Прожеру щойно дізнався.
Чувак, я був у нього перед від'їздом.
Пасажир не бачить ні хріна.
Він помер, Кріс.
Вчора йому робили операцію,
от він на столі і помер.
Привіт, це Тая. Я не вдома, лишіть повідомлення.
Це я.
Хотів почути твій голос.
Я скучив за вами.
І думав про те, що ти казала.
Скажи дітям, що я їх люблю.
І я люблю тебе.
Не піднімай.
Облиш цей чортів гранатомет.
От сученя мале.
Кинь на фіг, я сказав.
Облиш, зараза ти така.
Добре, слухайте.
У штабі вважають,
що ця стіна допоможе виграти війну, огородивши всю Аль-Каїду.
Проблема така, що людей, які будують її,
постійно вбиває один і той же снайпер із середини периметра.
Відстань?
Тисяча метрів, не менше.
- То це Мустафа? - "Му" – хто?
Я не в курсі.
Снайпер, який нашого доброго друга вбив. Ось хто це.
Хай то буде хто завгодно. Його треба знищити.
Ми завеземо вас углиб ворожої території,
і ви опинитеся просто під носом у снайпера.
Слухайте. Починається пилова буря.
Візьмеш свої окуляри, Бембі.
Задача – знищити цього гада.
Зрозуміло? Готуйтесь.
Так, сер!
- Так, сер. - Так, сер.
Чисто!
Пішли! Готовність!
Ходу.
Пішов.
Чисто.
Пішов.
Давай. Давай!
Усе чисто.
Займіть оборону.
Рух на вулицях. Не стріляти.
Де ж наш піщаний чоловічок?
- Лягай! - Снайпер!
Чорт!
Він стріляв зі сходу!
Ми не в тому напрямку стали!
Неважливо. Не стріляти.
Ворог у полі зору.
Щось є за тисячу сімсот метрів.
Чорт, та що там тобі видно? Не стріляти. Ти себе викажеш.
Він правий, Легенда. Не можна.
Уточнення: тисяча дев'ятсот метрів.
Слухай, це ж два кілометри. Ти не влучиш звідси.
Це він.
Це штурмова група, об'єкт визначено. Операція триває, прийом.
Зрозумів. Група швидкого реагування напоготові.
Цілиться у наших.
А ти певний, що це він?
Це він.
Так, це він.
Тоді, як знаєш, Кріс.
Підкріплення буде за двадцять хвилин. Чекай і не роби нічого.
Якщо так, то вали його, мужик.
Менша ціль – менший промах.
Це за Прожеру.
Ти підставив нас, Легенда.
Ціль знищено.
Підкріплення, покваптесь!
Місію завершено.
Він цілився у наших.
Тому я й зняв його.
Так. І зараз ми глибоко в дупі.
Прожера б пишався.
Ти зробив це, Кріс.
Еко-сім-кей, ворог наближається до ваших позицій з усіх сторін.
Я знаю! Дякую тобі, Легенда!
Ну що, ходімо. Давай.
Отже, на дах є два проходи. Треба заблокувати обидва.
Бережіть набої!
Ось вам, падлюки!
Еко-сім-кей, з правого боку численні ворожі сили.
По нас ведуть прицільний вогонь зліва!
Прицільний вогонь зліва!
Ді, у мене один магазин! Валимо!
Не припиняй вогонь, чувак!
Наші застрягли за три квартали!
- Порожній! - Я праворуч. Останній магазин.
- Зайдемо з повітря. - У мене теж останній магазин!
Я порожній! Порожній!
У кого є набої?
Ми не здатні їх стримати! Треба валити!
Вони там як на долоні.
- Не хочу, щоб мене розірвало. - Ну добре.
Викликай.
Хай летять.
Це Ріо-два-браво, прошу підтримку з повітря.
Координати: 04837959!
- Це координати ваших позицій. - Я знаю, чорт забирай!
Вони вже близько. Запускайте!
Вайпер 3-4, повна готовність.
Це Вайпер, вас зрозумів.
За тридцять секунд.
Алло?
Люба?
Кріс?
Коханий, я... Я тебе не чую. Алло?
Я готовий.
Я готовий повернутися.
Що?
Будівля в полі зору.
Що відбувається?
Я готовий їхати додому, люба.
Кріс?
Видимість паршива.
Довго не протримаюсь.
Скажи пілоту, хай запускає.
Вайпер 3-4, вогонь.
Промах.
Чорт.
Швидко на вихід!
Ходімо! Швидше!
Забираймось!
Еко-сім-кей, правий вихід вільний.
Ідіть за мною! Праворуч, за командою!
Давай униз!
Мерщій!
Останній!
До машин!
Швидко, швидко!
Бігом, народ!
- Стрибайте! - У вантажівку!
В темпі, в темпі!
Ну давай же, треба валити!
Зараза! Ай! Дай залізу!
- Де Кріс? - Що?
Він був позаду. Де Кріс, люди?
Ану, відчини двері!
Зупини цю хрінь! Чуєш?
Кріс! Кріс, швидше!
Швидше, Кріс!
Ми не кинемо тебе! Хапайся за руку!
Хапай його, Ді! Швидше!
Втягніть його в машину!
Давай бігом сюди!
Давай, Легенда! Стрибай сюди, Кріс!
Давай, потягли!
Алло?
Привіт, це я.
Я одержала повідомлення, що ти в літаку. Це правда?
Так. Я вилетів раніше.
Он як?
То де ти: у Німеччині, чи де?
Ні, я вже тут.
Я в Америці.
Ти вдома?
Що ти робиш?
Хотів трохи перепочити.
Кріс, але діти так скучили, тебе не було дев'ять місяців. Що...
Я скоро буду вдома.
У тебе все добре?
Так, порядок.
Любий, їдь додому, гаразд?
Бо ми дуже скучили за тобою.
Гаразд.
Гей, Кріс?
Любий?
Коханий, я буду надворі.
- Лови! - Вище!
Ти глянь. Поголився нарешті. Так гарно.
- Так гарно. - Дякую.
Це ж інша річ.
У Колтона в суботу гра.
І він – найвищий в команді. Може дорости до двох метрів.
Уявляєш?
Ти мусиш це бачити. Знаєш, я скаженію, коли його штовхають,
тож ти там стеж за ними, домовились?
Ти міг би навіть тренувати їх.
У Кенні розхитався зуб,
хоч би не проковтнула, коли спати буде.
Слухай, вона дасть його витягти тільки тобі. Витягнеш?
Кріс!
Знаєте, мені зателефонувала ваша дружина.
Розповіла про барбекю.
Щось на мене найшло, так.
Ви не контролювали себе.
Вас це хвилює?
Ні, сер.
То вас не хвилює, те, що ви зробили, чи могли зробити?
Ні, сер, це не хвилює мене.
Дозвольте одне питання, Кріс.
Як довго ви були в Іраку?
Це чотири відрядження, тож…
Що, більше тисячі днів?
Так, так, приблизно.
Вам відомо, що в армії вам приписують
більше ста шістдесяти убитих?
Ви не думаєте,
що могли побачити або зробити щось таке, чого не хотіли?
А це не про мене. Ні.
Що не про вас?
Я захищав своїх людей. Там нищили наших солдатів,
я можу стати перед Творцем і відповісти за всі свої дії.
Єдине,
що хвилює мене – це ті, кого я не врятував.
Я хочу та можу бути там, але все, я звільнився.
Ви б хотіли врятувати більше?
Так, сер.
Зайдіть до солдатів у будь-яку палату.
Тут багатьох треба рятувати.
Вас провести?
Звісно.
Гаразд.
Я покажу вам.
Я досі курю. І не кидаю. Тому що це врятувало мені праву руку.
Як це?
Коли ми підірвались, я тримав обидві руки на кермі,
і відразу перед вибухом, я зняв руку,
дістав сигарету, сунув у зуби,
хотів запалити – і тут рвонуло.
І відірвало половину керма і мою ліву руку.
На щастя, у мене є ця.
Хоч її трохи покоцало, все ж...
- Ясно. - Вона працює.
І ти все ще куриш?
Так. Я все ще курю.
Промах. Сім сантиметрів.
Давай, Він. Ти краще можеш.
Поверни праворуч.
І обидва ока розплющ.
Хай постріл тебе здивує.
Перед тобою не ворог, а мішень.
А може, Легенда мені не заважатиме? Ти не проти?
А може, стріляй уже?
- Є! - Отак-от.
В яблучко, хлопці.
Блін, я наче заново народився.
Нащо ти морочишся з нами?
У тебе ж сім'я.
Я чув, ти колекціонував взуття.
Я подумав, якщо вже в нас один розмір.
Серйозно, чувак,
нащо ти робиш це?
Ну, треба ж дбати один про одного?
А ще раз влучити слабо?
Давай, чувак, ти влучиш.
- Є! - Клас.
Є!
От зараза.
Ну, і хто тут легенда?
Це дуже сумнівний титул.
Повір мені.
Зайдеш, і я віддам.
- Ще візьмеш? - Так.
- А тепер тягни у дім. - Добре.
Сюди.
А непогано тут жити, скажи?
Глянь, усміхнувся.
Гарний, правда ж?
Тільки гордовитий.
Помахай йому.
От чорт, хто тут?
Люба, це ти?
Злякався?
Кохана, я обварився! Зараза!
- Що? - Ні, все гаразд. Все гаразд.
Усе добре. Блін.
- Вибач, любий. - Усе добре.
Що сталось?
Ти що!
Вполювати тварину – непроста справа.
Так.
Тому вперше ми зробимо це разом.
Гаразд.
Треба бути спокійним,
упевненим
і не вагатися.
Так, ясно.
- Усе зрозумів? - Так, усе.
- Ти готовий? - Так.
2 лютого 2013
Ану, руки вгору, пані.
- Нізащо. - Руки вгору.
Та знімайте свої рейтузи.
Тільки акуратно й тихо.
О, любий, ти гарнюня.
Це ти гарнюня.
Ні, це ти.
Хочу сказати тобі, Кріс.
- Скажеш це судді. - Годі.
Ні. Я тобою пишаюсь, хоч кажу це нечасто.
Я дуже пишаюсь.
Ти чудовий батько.
Я щаслива, що мій чоловік повернувся.
І я знаю, як тобі було важко.
За тебе варто битись.
Скажи мені ще одну річ:
ти підшив свої джинси?
Так, мем. Я їх підшив власноручно.
Ти справжнісінький ковбой.
Саме так.
- Чому не знімаєш рейтузи? - Бо я їх не ношу, любий.
Є чотири хвилини.
А що, ти довше не можеш?
Я можу дві, не більше.
І ще дві, щоб на тебе надивитися.
Ти на стрільбище?
Хто цього разу?
Один морпіх.
Просила його мама.
Вона паркувальниця в школі, каже: "Допоможіть синові".
Я подумав, час на це є тільки сьогодні,
тож я недовго, кілька годин – і повернуся.
Так!
А потім – знімай рейтузи.
- Тату! Тату, зіграєш із нами? - Ні, я не можу зараз.
Коли повернуся – можна.
Проте у вас уже восьмий рівень. Так нечесно. Я ж на четвертому.
А я хочу виграти. Дайте мені виграти.
Нізащо.
- Де ведмідь? - Де там хто?
Де ведмідь?
Ні, ти мусиш ричати.
І як же ричати?
Наче звір, так? Ану покажи.
Давай, малий.
- Доглядай наших дам, добре? - Так.
Чудово. Це велика відповідальність. Ти готовий?
Гаразд, до зустрічі, люба.
- Я люблю тебе. - І я тебе теж.
- Як справи? Ти в нормі? - Так.
Ми поїдемо на кілька годин,
постріляємо, може, трохи поговоримо. Що скажеш?
Добре, їдьмо.
Дякую.
Того ж дня Кріс Кайл був застрелений ветераном, якому хотів допомогти.
На пам'ять про Кріса Кайла
Похорони Стадіон Ковбоїв