Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MÂINE E O NOUĂ ZI
- Ce zici? - Mișto.
E sexy. Îmi place.
Mai bine mă schimb.
Nu mai mânca salata!
Intră!
Voiam să te anunț că începe să vină lumea.
Super. Alex a venit?
Nu. Dar ne aduce salată de fasole.
Alex e în lumea ei, dar salata de fasole nu e binevenită nicicând.
Dar știți ce? Hai să n-o luăm tare azi.
Mamă, mereu îi găsești scuze, știi, nu?
E copilul meu preferat.
Uite cum iese adevărul la iveală! Dar eu sunt fiul tău preferat, nu?
Sigur...
„De ce nu v-ați căsătorit încă?”
„De ce vinzi discuri?”
- „De ce nu mai predai?” - „N-ai terminat facultatea?”
De ce nu ai terminat facultatea?
Am școala vieții. Eu învăț pe parcurs.
Mă adori pentru asta.
- Da, da... - Exact.
Uite ce-ți propun!
Intrăm în casă, îi salutăm,
tu îmi faci un semn și ne strecurăm în camera ta
ca să ne giugiulim printre păpuși.
Nu pui tu mâna pe păpușile mele.
BUN-VENIT, BEBE
- Duc asta în bucătărie. - Bine.
- Lucas, Zoe! - Bună!
Felicitări!
- Iat-o! Arată bine. - Salata de fasole.
Da.
Minunat...
- Tuși Allie! - Bună, copii!
E plictiseală și tata nu ne lasă să mâncăm tort deocamdată.
Părinții ăștia!
Punem de-o vânătoare de comori?
Vreau șase obiecte din camera lui Harry sau a lui Hermione
și primiți puncte bonus pentru ceva care ne scapă de adulții anoști.
Ați înțeles?
Stai puțin!
Aveți nevoie de nutriție adecvată înainte să începem.
Bine.
- Zoe, ți-o prezint pe Julia. - Bună!
- Încântată.
Alex! Bună!
Kelly! Doamne, uită-te la tine!
Nu, nu. Sunt cât casa.
- Dar superbă. - Mulțumesc.
Am auzit că nu mai predai.
- Lucrezi pentru mama ta? - Da.
Iubitul tău, la un magazin de discuri? Nu știam că mai există așa ceva.
A mai rămas unul.
În restul timpului, lucrează la un joc video
numit fie Zombi americani: Apocalipsa, sau Armagedonul jucăriilor.
Într-o zi, o s-o pui pe mami să ți-l cumpere.
Așa o să faci!
Vreau să vorbesc cu Alex o clipă.
Vreau s-o cunoști pe amica mea, Katie.
Adoră Rose Cosmetics. Vino s-o cunoști! O clipă.
Slavă Domnului că ai venit!
Credeam că sunt singura sub 40 de ani care nu e cu bebe. Bună!
Ce mai faci?
Javrele naibii! Le urăsc pe toate.
Da. Sunt invidioase că nu mai ies din casă.
Da. Dar nici tu nu mai ieși.
Și nu-ți mai suni prietenii.
Ce se întâmplă cu tine?
- Vreți jeleuri? - Da. Vreau...
- Au 5 mg. - Super.
- Ori patru. Te-am aranjat. - Perfect.
- Ne vedem în cinci ore. - Nu conduci, nu? Ești bine.
- Unde e Elliot? - Ne-am despărțit.
- Nasol. - Da. Nu-i nimic.
Sunt la al doilea...
Le-ai dat tort copiilor?
Da.
Da!
- Eu am fost. - Clar.
Julian, calmează-te! Vreau să spun doar că...
- Dă-le tort. - Mult.
Ce se poate întâmpla?
Hai în camera lui tuși Alex! Poate are stilou.
- Mai încet! - Mai repede!
Finn, ce cocoșel mare ai!
Mulțumesc.
- Sunt pedepsită? - Pe veci.
- Julian nici că te va ierta. - Promiți?
- Bună! - Bună!
Pe bune, acum. Ce se întâmplă cu tine?
Ce vrei să spui?
Nu știu. Parcă nu ești în apele tale.
- Pari puțin pierdută. - Pierdută?
Am un iubit nou și o slujbă grozavă.
La firma mamei tale?
Unde vinzi machiaj femeilor în vârstă? De vis!
Da, dar e o slujbă.
Una cu viitor, una la care credeam că mă pricep.
Da, te pricepi.
Dar nu te reprezintă, nu te pasionează.
- Pasiunea e supraestimată. - Ce?
Da. Nu ține niciodată și e epuizant.
În plus, nu așa e generația mea?
Fără așteptări și visuri copilărești?
Alex, doar nu crezi asta.
Și îmi place să lucrez pentru tine, mamă.
Chiar îmi place.
Ai clădit o afacere incredibilă de una singură și...
Și vreau să fac parte din ea.
Să fii mândră de mine.
Dacă o zici așa...
Mamă.
Am noutăți.
Finn m-a invitat să mă mut cu el.
Până găsesc altă casă. Între timp, facem economii la chirie.
Ce romantic!
De ce îl urâți cu toții?
Că n-a terminat facultatea? Nici Steve Jobs n-a făcut-o.
Nu-l urăsc pe Finn.
E un băiat foarte drăguț,
care adoră jocurile video
și se pare că e dotat...
Doamne, mamă! Gata!
Bine, tac. Deocamdată.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Și eu am noutăți.
A reapărut.
Da.
Bine.
Deci trebuie să scapi iar de el.
Nu.
Găsim alt doctor și...
Am citit despre niște tratamente eficiente din Germania.
Îmi las munca...
- Alex. - Mă mut aici și am grijă de tine.
Nu.
Fără tratamente magice în Germania.
Fără leacuri de zece ori mai rele decât boala.
N-o să schimbe nimic. De data asta, nu.
Hai aici!
Ce mă fac eu cu tine?
Ce mă fac eu fără tine?
Bună, scumpo!
Vrei să ieși și tu?
Reziști?
- Bună, Sam! - Mă bucur să te văd.
- Nu ți se pare ciudat? - Cum adică?
Cu atâția oameni, mai puțin cea care trebuia să fie aici.
Mă tot aștept să iasă și să-mi spună să stau dreaptă.
Nu știam că vine și tata.
Au fost căsătoriți 20 de ani, mulți fericiți.
- Normal că a venit. - În fine.
Nu-l suport când spune că s-au despărțit amiabil.
Frate, a părăsit-o.
Sper că e clar testamentul.
Nu ca la familia Nelson. Nu mai vorbesc între ei.
De acord. Atât timp cât primesc tabloul de Tamayo din hol.
Mama doar ce s-a dus și numai despre moștenire discutați?
Ție-ți convine. Tu primești compania.
Nu se știe. Un an am lucrat.
De ce crezi că te-a pregătit Catherine?
De parcă sunt un câine!
Încetați amândoi!
Alex se descurcă minunat.
E pregătită pentru ce urmează.
Bună ziua! Scuze că am întârziat.
Sincere condoleanțe! Îmi pare rău pentru pierderea suferită.
Și tu cine ești?
Mă numesc Brad Ackerman.
Am lucrat cu mama voastră la testament.
- Unde e bătrânul Sullivan? - În biroul dumnealui.
Brad, nu? Iartă-mă, dar ești asociat?
Sunt asociat junior.
Hai să-i cerem diploma de Drept!
Tu ești Alex, nu?
Să ghicesc.
Julian, Catherine, Lucas și Zoe.
- Felicitări pentru fiica voastră, Emma! - Mulțumesc.
Mama voastră a fost o femeie minunată.
Chiar și când era bolnavă, era puternică și amuzantă
și, nu știu cum s-o spun...
prezentă și în vorbe, și în fapte.
Sunt onorat că m-a ales pe mine să fiu executorul ei testamentar.
Începem?
„Eu, Elizabeth Rose,
din Brooklyn, New York, cetățean al Statelor Unite,
declar acesta testamentul meu.”
Ce ciudat!
„Lui Julian, ediția mea Loeb a operelor lui Platon.
Să nu uite că, uneori, nu e cel mai deștept.
Tabloul de Tamayo, grăitor pentru istoria familiei noastre,
va ajunge la Zoe.
Îl poate împărți cu Lucas, atât timp cât nu o părăsește vreodată.”
În niciun caz.
Acum, casa mamei voastre.
„Nici casa, nici obiectele din ea să nu fie vândute sau închiriate 12 luni.
Copiii mei pot locui acolo, dar cel mult 90 de zile consecutive.”
Scuze că te întrerup.
Ți-a explicat mama de ce a vrut să păstrăm casa?
Eu aș păstra-o pentru totdeauna.
Casa e mama, e istoria noastră.
Da, Alex, dar ai idee cât e impozitul?
Brad, ești sigur că a înțeles cât de scump e?
De fapt, a acoperit ea costurile.
Trecem la Rose Cosmetics?
„Copiii mei vor continua să aibă 20% acțiuni la Rose Cosmetics.
Restul de acțiuni și postul de director general ajung la nora mea,
Catherine Williams Rose.”
Stai, ce?
Restul de acțiuni ale mamei voastre ajung la cumnata ta,
Catherine.
Catherine urmând să numească și un nou director de marketing.
Dar e postul meu!
De azi înainte nu mai e.
Deci m-a concediat?
Mă concediază din mormânt? Ce...
Nu există nicio lege care îi interzice?
„Iar fiica mea iubită Alexandra își va primi moștenirea cu altă ocazie.”
Și există o mențiune aici pe care trebuie să ți-o explic personal.
E ridicol.
De cât timp te ocupi de testamente?
Mă ocup de succesiuni de trei ani.
Trei ani, vai! Mai ceva decât la Curtea Supremă.
Drăguț din partea ta, mulțumesc.
- Te rog, nu-mi vorbi așa. - Sau ce? Mă dezmoștenești?
Mama ta a fost o femeie foarte inteligentă care ți-a vrut binele.
- M-a concediat. - Ai încredere.
- M-a dezmoștenit. - Nu te-a dezmoștenit.
Singura ei fiică. Și nu primesc nimic. Nici măcar niște mobilă!
Știu că tu crezi că e vorba de bani și bijuterii,
dar chestia e că ieri singurul lucru pe care îl voiam era patul ei.
Voiam doar patul ei vechi de fier
ca să mă cuibăresc în el...
și să mă prefac că e încă cu mine.
Știu cât de apropiate erați.
Mi-a spus de multe ori.
Dar avea alte planuri pentru tine.
Ce e asta?
A vrut să-l deschizi singură.
Ai player DVD?
Da. E în dulap, lângă video și putinei.
Iubitul meu are Xbox.
Da, e suficient.
Du-te acasă. Vezi ce e în plic.
Poate că vei începe să înțelegi.
Te va contacta avocatul meu.
Eu sunt avocatul tău.
Finn?
Ești acasă?
PENTRU ALEX CU DRAG, MAMA
LISTA DE DORINȚE
FII O PROFESOARĂ MINUNATĂ AJUTĂ LUMEA, FĂ-ȚI TATUAJ
DANSEAZĂ PE RUPTE! CITEȘTE MOBY DICK PÂNĂ LA CAPĂT
GĂSEȘTE IUBIREA ADEVĂRATĂ
PENTRU ALEX
Bună, Bobiță!
Sigur ești supărată.
Nu e amuzant, mamă.
Nu e amuzant, știu.
Dar o să-ți explic, da?
Săptămâna trecută mă ocupam de ultimele planuri, să zic așa.
Doamne, câte ciurucuri strângem, fără motiv!
Dar cu ocazia asta mi-a trecut viața prin fața ochilor.
De fapt, viața ta. Uite ce chestii am găsit!
Uite, toate picturile tale, carnetele de note!
Și, printre ele, am găsit o foaie.
O listă de dorințe.
Lista ta de dorințe.
Ador lista asta.
E o listă care te reprezintă în cel mai profund mod.
Mă reprezenta. Am scris-o la 13 ani.
Și știu că te-ai schimbat.
Doamne, parcă mă ascultă!
Și cred că asta e problema mea.
Nu știu să o fi înlocuit cu altceva.
Mă întreb... Oare ai renunțat la visurile și aspirațiile tale?
La țelurile tale?
Și nu-mi spune de Rose Cosmetics!
Simt că ți-am dat o slujbă ușoară
care ți-a permis să fugi de cine ești cu adevărat.
- Mulțumesc mult. - Bine, hai să vedem lista!
„Ajută lumea și adu o schimbare.”
„Fii o profesoară minunată.”
Alex, ești un dascăl înnăscut.
„Învață să conduci, fă-ți un tatuaj.” Poți sări peste alea, te rog.
Tot ce-ți cer...
„Găsește iubirea adevărată.”
De ce am impresia că ai renunțat și la asta?
Nu e corect.
Vreau să știi cât de incredibilă ești.
Vreau să te bucuri de viață.
Trebuie să ieși din impasul ăsta.
Nu sunt în impas.
Îmi pare rău, nu e negociabil.
Eu n-o să-ți mai fiu alături, să te ajut să ieși, dar măcar o lopată îți las.
Vreau să bifezi tot de pe listă, Bobiță.
Ia stai un pic!
Mamă, nu poți spune așa și...
De fiecare dată când bifezi ceva de pe listă,
Brad îți va da unul dintre aceste DVD-uri,
pe care eu le voi înregistra.
Când vei bifa toată lista, vei primi plicul ăsta.
Dar timpul trece.
Trebuie să termini până de Anul Nou. Altfel, nu primești plicul.
Doamne, nu pot să cred!
Vorbesc serios, Bobiță.
E groasă treaba.
E vorba de viața ta.
Și te iubesc.
Ne vedem pe următorul DVD!
E nebunie curată.
„Dansează pe rupte. Joacă baschet cu cineva de la Knicks.
Fă stand-up.” Am nevoie de explicații.
Eu și Lucas am jurat că o să urcăm pe scenă cândva la Comedy Cellar.
Încă mai am glumele.
- Sunt curioasă. - „Împacă-te cu tata.”
„Fii o profesoară minunată.” Poți să le faci. Chiar e musai.
De ce? Ca să moștenesc niște bani?
- Da. - Nu, e penibil.
Și am jurat că nu voi mai călca vreodată într-o clasă.
Cui îi pasă? Predă și tu două săptămâni.
Pune-le un desen animat la un televizor din ăla vechi și gata.
Sau poate o să-ți placă iar. Nu asta e ideea?
Nu e ideea mea.
Alex, te cunosc de-o veșnicie.
Nu ți-ar plăcea să conduci compania aia.
Îmi place ce sincere sunteți.
„Găsește iubirea adevărată.” Finn, nu?
E drăguț și glumeț.
Cică are un cocoșel uriaș.
Au apărut trei iPhone-uri noi de când sunteți împreună.
Ar trebui să știi deja dacă îl iubești.
Da, dar locuitul împreună trebuia să fie ceva temporar,
apoi s-a îmbolnăvit mama și părea mai simplu să nu stau singură.
Asta voia să spună și ea.
Nu iei viața în piept. Nu i-ai spus lui Finn despre listă.
Îți amintești când m-am despărțit de Lucas?
Toată lumea își amintește. Nu s-a dat la știri?
Foarte amuzant.
I-am cerut sfatul mamei tale și mi-a spus cum testezi iubirea.
- Mai știi? - Vag.
Sunt patru întrebări pe care ți le pui.
Sau asta e la Pesach?
Da, patru întrebări.
Prima. Poți să-i spui tot ce ai pe suflet?
A doua. E bun la suflet?
A treia. Te ajută să fii cea mai bună versiune a ta?
Adică?
Alex și Finn, o legătură simbiotică.
A patra. Îl vezi în postura de tată pentru copiii tăi?
Elizabeth mi-a zis să mă întreb asta
și, dacă Lucas se încadra, să merg mai departe.
E nebunie curată. Știu.
Dar mă încred în mama ta.
În plus, ce ai de pierdut?
Dacă e bun la suflet Finn? Absolut.
Mă ajută să fiu cea mai bună versiune a mea?
Pot să-i spun tot ce am pe suflet?
Abia îmi spun mie.
Îl văd în postura de tată pentru copiii mei?
Ce naiba faci?
- Bună, scumpo! - Bună!
Fac testul de „spart” la jocul meu.
- Ce? - Testul de „spart”?
Puștilor le place să joace jocuri video drogați,
deci trebuie să fie ușor când ești drogat,
dar și foarte dificil când nu ești drogat.
Știi ce zic?
- Vreau să discutăm ceva. - Acum?
Da.
În materie de motivație, e chiar genial.
Eu zic să te bagi. E vorba de moștenirea ta.
- Serios? - Da.
Gândește-te câtă libertate ai avea! Amândoi, de fapt.
Eu aș putea termina Zombi americani, iar tu ai conduce firma.
- Ce firmă? - Cea de jocuri de care îți tot zic.
Te-ai putea ocupa de marketing și am fi împreună nonstop.
Stai, așa mă vezi tu?
Angajată la firma ta de jocuri care nici nu există?
Nu, e firma noastră.
Ar fi mișto să lucrăm din nou împreună.
Mai știi cum ne distram înainte să devii obsedată de moarte?
Doar ce mi-a murit mama.
Știu, dar ar trebui să te distrezi iar, pentru că distracția e atât de...
- Distractivă? - Da.
Distracția e distractivă. E un slogan grozav pentru companie.
Și e mult mai distractivă când ai cașcaval.
Să zicem că vrem copii într-o zi. Cum ne-am permite?
Acum vrei să ai copii?
Nu, dar știu că tu o să vrei.
Ce mai trebuie să facem?
Să dansezi pe rupte? Tare.
Să te tatuezi?
Ne facem unele la fel.
Iubirea adevărată?
Iubito, vreau să ne iubim de-adevăratelea chiar acum, pe masa asta.
Alex, haide! Exagerezi!
Vino să discutăm!
Nu trebuie să lucrezi la compania de jocuri video. Glumeam!
Era o glumă!
Era o glumă amuzantă.
Sper că ești mulțumită.
STAȚIA WALL STREET
Nu, mulțumesc.
Mama ta ar fi încântată.
Cum a zis și Zoe, ce am de pierdut?
Sunt singură, șomeră și îmi place să bifez chestii de pe liste.
În plus, cum altfel să mai primesc DVD-urile de la mama?
Da, primești câte unul ori de câte ori bifezi ceva de pe listă.
- Pot să te întreb ceva? - Da.
DVD-uri? Pe bune?
Mama ta voia să ai ceva palpabil, ceva ce poți păstra.
E iubita ta?
Nina. Locuiește în Chicago.
- Pot? - Da.
- E foarte frumoasă. - De ce te surprinde?
Are pomeți minunați și ceea ce pare a fi un corp perfect. Și...
Și tu ai cravata murdară.
Ce nostim! Să mă anunți când faci stand-up.
O pun înapoi pe Nina.
Așa o să te porți cu mine mereu?
Eu doar fac ce mi-a cerut mama ta. Atât.
Îmi pare rău.
Între timp...
Cât de greu o fi s-o citesc?
Rahat!
ÎNVAȚĂ SĂ CÂNȚI „CLAIR DE LUNE” CA SĂ NU TE MAI BATĂ LA CAP MAMA
PROFESOARĂ MINUNATĂ
ȘCOLI DE STAT NEW YORK POSTURI DISPONIBILE 0
FĂ-ȚI TATUAJ
FĂ STAND-UP! MĂCAR O DATĂ! SUNT AMUZANTĂ.
Îmi tot pierd și prietenii.
Sunt un fel de Marie Kondo a prieteniilor,
dacă Marie Kondo era cea aruncată.
E prima dată?
M-am văzut cu o amică deunăzi...
O să fie bine.
Arăta grozav, cu burtică.
Chiar dacă dai buleală, arăți mișto.
Nu te știam gravidă.
Și tricoul tău e foarte tare.
I-aș trage-o tricoului tău.
M-am culcat cu el.
Nu mai am timp. Mulțumesc. Aplauze pentru gazda voastră!
Eu sunt Jackson.
Bună! Alex.
Următoarea victimă...
Vrei să ieșim mai apoi?
Urmează un novice...
Nu, mersi.
Alex Rose. Aplauze!
Salutare!
- Bună! - Bună!
Probabil că vă așteptați la un tip când ați auzit numele.
O pățesc des.
Nu mi-a fost ușor să cresc cu un nume masculin.
Veneam acasă plângând când mă tachinau copiii
și îl imploram pe fratele meu Joanne să-i bată.
Nu e amuzant!
Dar tot m-aș giugiuli cu tine.
Unde rămăsesem?
Când aveam 15 ani, m-am îndrăgostit de prietenul fratelui meu, Jeremy.
Venea la noi după ore, iar eu stăteam lângă el, făceam pe sexoasa
și-i ziceam: „Ce faci?” Și el...
Suge-o!
Ce tot ai, frate?
El e Jackson, oameni buni.
S-a dat la mine în culise, cică vrea să-mi frece tricoul.
Tentant, dar îmi place tricoul ăsta.
Și micropenisurile sunt apanajul generației X.
Serios, asta voiați? Glume cu scule?
Mi-aș fi adus tot dosarul. E atâta de mare!
Noapte bună, New York!
Grozav. Și i-au rămas și trei minute. Perfect.
- Bună! - Bună!
- Ce cauți aici? - Tu m-ai invitat.
Da? Sper că te-ai delectat. Dezastru.
N-a fost chiar dezastruos. Au râs puțin, la final.
Și primești și ăsta.
Mai rămân 11.
Uite că te-am invitat din greșeală cu un motiv!
Bună, Bobiță!
Aș fi dat orice să te văd pe scenă.
Speriată de bombe, pun pariu.
Da.
Dar a fost palpitant, nu?
Ai fost un copil neînfricat.
Oare ce s-a ales de treaba asta?
Nu știu ce s-a întâmplat.
Viața.
Cred că ai dat peste niște obstacole.
Și înțeleg.
Dar ai început să te mulțumești cu mai puțin, cu mai puțin dureros.
Dar, draga mea, nu vei suferi mai puțin dacă te complaci.
Ți-o spun din experiență.
Vreau să încerci ceva pentru mine.
Săptămâna viitoare, vreau să faci zilnic ceva care te sperie.
Ceva care îți dă senzația de gol în stomac.
Așa m-am simțit după ce a plecat tatăl tău și mi-am deschis afacerea.
Îngrozită.
Dar îți schimbă viața.
- Ai înțeles? - Am înțeles.
Ne vedem curând.
Terminat.
Nu știu dacă pot face ceva înspăimântător zilnic, pe lângă toate celelalte.
Poate la vreo trei zile, cu niște Xanax de la asistenta mea.
Ce ai face mai întâi?
Aș merge direct în biroul lui Sullivan
să-l întreb de ce nu sunt încă asociat.
E de groază. De câte ori îmi spun că o s-o fac, mi se face rău.
Sunt bărbat în toată firea.
Cu ketchup pe cravată?
Care avea ketchup pe cravată.
Care se teme să revendice ce merită.
Du-te mâine în biroul lui Sullivan și cere-ți drepturile.
Și ce dacă e cel mai înfricoșător moș din tot New Yorkul, nu?
Da. Așa e.
Da, o rezolv mâine.
Sau poate poimâine.
Dar tu?
Eu știu.
Să mă împac cu tata.
N-am fost apropiați niciodată.
Frații mei fiind ăia perfecți, se poartă de parcă aș fi o ratată.
- Dar nu ești o ratată. - Serios?
Și-atunci cum de nu pot citi Moby Dick fără să adorm?
Și nu m-au chemat la niciun interviu.
Eu lucrez pro bono la un adăpost pentru femei în Lower East Side.
Au o clasă...
- Lucrezi gratis la un adăpost? - Da.
Câtă modestie, Bradley!
Ideea e că au o clasă pentru liceenii care locuiesc acolo
și au nevoie de un profesor acum.
Te interesează?
Poate.
Da.
De ce ești așa drăguț?
Iei vreun bonus dacă primesc moștenirea?
Gata, mă simt lezat.
Nu știu de ce.
De fapt, cred că te-ai potrivi acolo.
APRILIE
Știu la ce te gândești.
Ce caută o fată ca mine cu o carte ca asta?
Te descurci bine. Eu n-am trecut de primul capitol.
La fel și eu. În liceu și apoi la facultate.
Dar eram deunăzi pe TikTok,
mă simțeam ca ultimul om și mi-am zis să mai încerc.
Nu știu de ce, mi-am intrat în ritm și n-o mai las din mână.
Adică să-mi iau și eu TikTok?
Atenție la ușile automate!
Profesoara noastră a intrat în travaliu mai devreme.
- Ne bucurăm că o poți înlocui. - Mă bucur că m-ați chemat.
Ideea e să-i ținem pe copii pe linia de plutire
și la curent cu materiile cât timp locuiesc aici.
- Pot sta aici și cu lunile. - Da.
Planuri și dosare pentru fiecare copil.
Mai târziu te vezi cu dr. Taylor, terapeutul nostru.
Dacă ai nevoie de ceva, să-mi zici. Și eu o să-ți explic de ce nu primești.
Baftă!
Bună dimineața!
Sunt dra Rose.
Puteți să faceți liniște, ca să începem?
Aaron!
Aaron, haide! Dă-mi puloverul.
- Poți să-i dai puloverul? - Nu e amuzant.
Aaron, hai! Nici nu te prinde rozul.
- Maiestate. - Mulțumesc.
Unii oameni cred că Hamlet e o piesă despre șovăială.
Ca atunci când nu știi pe cine să alegi între Edward și Jacob,
sau cine mai sunt vampirii sexy în ziua de azi.
Dră Rose, mai actualizează-ți referințele!
Vreau să scrieți despre o perioadă
când ați avut ceva foarte important de făcut.
Dar, la fel ca Hamlet, n-ați reușit să treceți la fapte.
Aveți 30 de minute.
Ce frumos!
Mulțumesc.
Dar nu e tema propusă, nu-i așa, Ezra?
Fie.
Chiar așa, te duce cu gândul la Hamlet.
- E un punct de plecare. - Nu mă interesează.
„A fi sau a nu fi?” e o întrebare stupidă.
Poate.
Sau e cea mai importantă.
Și, dacă nu ești de acord cu mine, poți scrie despre asta.
Între timp, eu mă voi delecta cu operele tale.
Dă-l înapoi!
Sigur, imediat ce termini.
- Ezra, ce faci? - Trec la fapte.
Doamne!
Nu voia să scrie și mi-a arătat degetul.
După ce i-ai luat bunul de preț.
- Dar nu știam. - Scria în fișa lui.
N-am avut timp să citesc.
Alex, copiii ăștia sunt foarte vulnerabili.
Trebuie să înțelegi lucrul ăsta ca să le poți preda.
Dnă Howard, pot să le predau, vreau s-o fac. Nu mă concediați!
Cine e concediat?
Nimeni. Momentan.
Ea e Alex Rose, recomandată de Brad Ackerman.
E prima ei zi și nu decurge prea bine.
Eu îmi amintesc prima ta zi, Carol. Toată săptămâna.
Foarte nostim.
Oare poți s-o ajuți tu pe Alex?
Cu mare drag, sigur.
Fata călare pe Moby Dick.
N-a sunat cum trebuie.
Mama lui Ezra a murit anul trecut,
iar el și mătușa lui sunt aici până rezolvă niște probleme.
Și mama a murit recent.
Îmi pare rău.
Mulțumesc, dar mă gândeam că e ceva ce am avea în comun.
Da, nu e o idee rea...
Dar nu aș încerca să-l abordez momentan.
- Dar... - Ei sunt ca pisicile.
- Ca pisicile? - Trebuie să vină ei la tine.
Chiar dacă toată ființa ta simte nevoia să-i scarpine după urechi.
- Răbdarea... - E o virtute.
Da, nu e punctul meu forte.
Mulțumesc, dr. Taylor.
Oricând, dră Rose.
Alex.
Garrett.
- Ne ocupăm de restul dosarelor? - Bine.
De fapt, nu pot, fir-ar!
Credeam că terminăm la 18:00 și ies cu cineva la cină.
Cu tata. Iau cina cu tata.
Dar putem încerca altădată?
Da, sunt aici lunea și joia.
Sau mă poți suna oricând.
Tată!
Bună!
Scuze, a fost o problemă cu trenul.
Dacă pleci mai devreme, nu riști...
Să ai probleme, știu.
Dar o viață fără probleme ar fi cam anostă, nu crezi?
Da. O să iau în calcul.
- Haide! Ce mai faci? - Bine.
Un adăpost pentru femei. E... altceva.
Dar e bine. Mă bucur că predai din nou.
Mersi. Mai rămâne doar să nu mă concedieze.
- Nu face asta, Alex! - Ce am făcut?
Se autodenigrezi. Nu e amuzant. Ești femeie în toată firea.
E vreodată amuzant?
- Nu prea. - Da.
Dar, cum spunea mama ta, simțul meu al umorului e cam...
Chiar își dorea să ne înțelegem mai bine.
Să nu mai fim așa foc și pară.
De acord. Și eu nu sunt supărat pe tine.
Doar mă frustrezi uneori.
Mă străduiesc să-mi croiesc un nou drum
și aș vrea să știu că mă susții.
Mi-a spus Lucas despre testament. Dacă ai nevoie de ceva...
Nu, nu vreau bani.
Sprijin emoțional vreau, tată. Doamne!
Ce?
- Tu ești cea supărată, nu eu. - Nu sunt supărată.
Bine, poate puțin.
De ce?
Mereu îmi dai impresia că te dezamăgesc.
- Mai știi când am zis că nu mai predau? - Da.
Mi-ai spus că nu te surprinde deloc.
- Nu. - Da.
Nu, am spus că sunt dezamăgit.
Ai dat de câteva obstacole
și ai renunțat la o carieră pe care o adorai.
Preferai să mint și să te îmbrățișez?
Nu te supăra, dar se ocupa mama ta de asta.
Păi ce om întreg la minte și-ar îmbrățișa copilul concediat pe nedrept?
- Și mama nu mă mințea. - Lasă-mă!
În fine, a fost ideea ei să ne împăcăm.
- O credeai perfectă. - A fost grozavă.
Să nu cumva să îndrăznească cineva s-o dea jos din copac.
Dar te asigur că nu era perfectă, nu era vreo sfântă.
Serios? Ce a făcut atât de groaznic?
A lăsat câinele să-ți roadă papucii?
- Nu e nostim. - Amenzi la bibliotecă?
Înșelăciune? Te-a înșelat pe tine?
Tată?
Nota, vă rog!
Tată.
Te-a înșelat, asta vrei să spui, nu?
Tată, nu poți să-mi zici una ca asta și să pleci!
Aveam 15 ani când ați divorțat. Atunci?
De ce fugi de mine? Stai!
Căsniciile nu sunt perfecte, Alex.
Dar am trecut peste asta și am mai fost fericiți ani buni.
- Putem s-o lăsăm așa? - Nu putem.
Trebuie să știu.
A fost înainte să te naști.
N-a fost doar o aventură...
S-a mai întâmplat ceva.
Hai să facem o plimbare!
Glumești?
Stai să înțeleg!
Vrei să spui că tata...
Nu e tatăl meu.
Mama a avut o aventură cu un muzician pe nume Johnny Alvarez.
Se pare că el cânta într-un club din Village.
E ceva...
Nu știu ce să spun.
Johnny Alvarez?
- Era genul ei. - Lucas.
A pus capăt relației când a rămas gravidă,
și ea și tata s-au înțeles să nu ne spună niciunuia.
De parcă așa și-ar fi salvat căsnicia.
Nici nu-mi închipui cât de greu o fi să treci prin așa ceva.
Sunt și amorțită, și furioasă.
Nu știu cine sunt.
Și de ce nu s-a obosit mama să-mi spună?
De asta sunt așa cu tata.
Nu m-a iubit niciodată ca pe voi.
- Nu. - Nu e adevărat!
E tatăl tău. El te-a crescut.
Nu știu.
Vreau să-l găsesc.
Nu cred că e o idee bună.
Cum să spui așa ceva? Alex trebuie să știe cine e tatăl ei.
Știu, dar compania e un brand de familie care trece prin...
Ce? Trece printr-o tranziție importantă și, dacă se află...
Dacă se află? Serios?
Alex, ne vom strădui din răsputeri să te ajutăm.
Nu asta am vrut să zic.
- De ce sunt eu oaia neagră mereu? - Pentru că te pricepi.
Julian n-a vorbit serios.
Trece printr-o perioadă grea și el.
De ce? Că are doi copii minunați?
Că e cu femeia perfectă
care a primit slujba perfectă, de care eu nu eram demnă?
Pentru că a murit mama lui.
Nu doar tu îi duci dorul.
Am venit la Brad Ackerman.
- Sunt Alex Rose. - Știe că veniți?
- Nu, dar sigur... - Alex!
- Bună! - Aveam programare?
Voiam să merg la cumpărături.
Vine Nina săptămâna viitoare. Am zis să-mi iau o cravată nouă.
- Din cauza mea? - Da.
Mereu am sperat că pot schimba măcar viața unui singur om.
Ce faci aici?
Am terminat Moby Dick.
M-am gândit să-mi iau DVD-ul și voiam să-ți cer ajutorul cu ceva.
Sigur... cred.
Mă obsedează faptul că nu mi-a spus.
Noi vorbeam despre orice.
Oare se temea sau îi era rușine?
Nu ți-a dat niciodată de înțeles?
Nu, n-a adus vorba vreodată.
Sincer, toată chestia asta nu pare deloc verosimilă.
Poate că așa era, de fapt,
și de asta m-a trimis în periplul „Alex în Țara Minunilor”,
ca să aflu singură.
- Nu, prea anost. - Ce?
Implică-te puțin, Bradley.
Bun... Mă ajuți să-l găsesc pe Johnny Alvarez?
Da. Am putea începe prin a-l căuta pe Google.
Tu chiar te gândești la toate.
Bine, isteațo, tu ce ai găsit?
Un lider de trupă, Johnny Alvarez, doar că s-a născut în 1918.
Am încercat John, Juan, Jonathan...
Sunt o mie de rezultate.
Perfect... dacă ai 14 ani.
Haide, vorbim de Tina cea minunată aici!
Nina o cheamă.
Am pe cineva la cazurile de divorț, dar are un onorariu frumușel.
- Dacă banii sunt o problemă, pot vorbi... - Nu...
Parcă sunt picată din Lună.
Secrete de familie, detectivi particulari, mă împrietenesc cu avocatul meu.
Nu mai are nicio noimă.
Acum suntem prieteni?
Arată bine.
- Da? - Da.
Îți mai trebuie doar un costum.
De fapt, voiam...
- Să-mi iau costum nou. - Da.
Bună, Bobiță!
Îți place noul meu trepied pentru cameră?
Nu e rău, doar că tremură puțin.
Fotoliul nostru.
E cam ponosit.
Va trebui să rezolv cu el înainte să...
Înainte să... De ce mi-e greu să spun „mor”?
O să mor.
Cum era vorba aia?
„Ce visuri puteam să avem când am scăpat de necazul vieții, la aceasta...”
„Trebuie să ne gândim.” Sună bine.
Să mai rămân pe-aici, dar cumva ca în vis,
fără durere sau suferință.
Apropo de suferință, cartea asta nu se mai termină.
Am tot căutat să fac un fel de legătură motivațională între carte și listă.
Dar tot ce pot spune
e că eu sunt Ahab, tu ești balena mea
și te-am trimis într-un periplu fără sorți de izbândă.
Ăsta da tupeu pe mine!
- Nu, mamă... - Nu?
Ce, fac pe Dumnezeu?
De parcă aș fi chintesența...
înțelepciunii și virtuții și, draga mea, te asigur că nu e așa nici pe departe.
Da...
Mi-a spus tata.
Adevărul e că eu...
Eu...
Adevărul e că azi eram convinsă
că trebuie să te eliberez de această misiune nebunească.
Dar m-am uitat iar pe listă
și, deși știu că aveai doar 13 ani când ai scris-o...
e o hartă
către cea mai bună versiune a ta.
Vreau să-ți spun că, dacă ai probleme sau dacă simți că ai dat greș,
nu-i nimic.
Nu e rușinos să ceri ajutor.
Îmi dau seama de asta cu atât mai mult acum.
„Spuneți-mi Ishmael.”
O propoziție memorabilă.
Da.
Mai ții minte cum spuneam: „Spune-mi mami, dar spune-mi tot”?
Bine, Bobiță.
Pe data viitoare!
Te iubesc. Terminat.
Îmi amintesc că erai o elevă foarte talentată.
Puneai suflet, dar la capitolul disciplină, mai greu.
Eu voiam să cânt Green Day și Fiona Apple, dar mă puneați să cânt Bach.
De ce „Clair de lune”?
Era preferata mamei.
Mama ta a fost o doamnă deosebită.
Și mi-a părut rău să aud că a murit.
Știu că nu aveți timp, dnă Wyman,
dar s-ar fi bucurat să audă că fac asta cu dv.
Am trei condiții.
Vii la timp, repeți în fiecare zi, inclusiv gamele,
și urci pe scenă la recitalul din iunie.
AJUTĂ LUMEA, FĂ O DIFERENȚĂ
FĂ-ȚI TATUAJ - NU E NECESAR! DORMI SUB CERUL LIBER
JOACĂ BASCHET CU CINEVA DE LA KNICKS DRIBLEAZĂ
ÎNVAȚĂ SĂ CONDUCI MAI BINE SARI PESTE ASTA!
TATA: ÎMI E DOR DE TINE. SUNĂ-MĂ. TE IUBESC
Eram la bibliotecă și am văzut niște cărți care cred că te-ar interesa.
Vrei să-mi cumperi respectul?
Mai degrabă să-l împrumut.
Le predau în două săptămâni.
Știu că ești interesat de artă și am găsit câteva cărți,
inclusiv această biografie super a lui Egon Schiele.
- E... - Știu cine a fost.
Și acest DVD.
Are loc în New York, în prezent. Are cam 90 de minute.
Iar actorul principal e foarte sexy. Poate te uiți.
Dră Rose!
Da.
Nu l-am așteptat pe Ezra ca pe pisică și mi-am luat-o.
Da, sigur.
Arăți bine.
Nu, e în regulă. Salută-l pe Theo din partea mea. Bine, pa!
- Bună! - Scuze.
- Ce spuneai? - De Ezra și pisica.
Nu, după aceea.
Cred că am spus că arăți bine.
Așa. Mulțumesc. Și tu ești...
Udă, furioasă, frustrată. Caut ajutor.
- Nu m-ai mai sunat. - Da, m-am tot ținut.
Au intervenit probleme de familie...
Ce coincidență!
Sunt chiar specialitatea mea și mi-ar plăcea să te ajut.
Doar că am întârziat la o întâlnire și mai târziu trebuie să merg undeva.
De acolo și smochingul.
Vrei să vii cu mine? Nu am parteneră.
Putem vorbi despre Ezra sau despre orice altceva.
Nu știu ce să zic.
Nu sunt genul cu care să mergi la evenimente elegante.
Cine a spus asta?
- E fantastic. - Da, e grozav, nu?
Ăla e Patrick Ewing?
Stai, îți place baschetul?
Am jucat în echipa școlii Ditmas Park.
Sunt fan Knicks și trebuie să vorbesc cu el.
E o poveste lungă. Pe care ți-o voi spune dacă ești cuminte.
Iar ție, dacă ești cuminte, ți-l pot prezenta.
Îl cunoști?
Mă duc să-mi las haina. Mă întorc imediat.
Patrick Ewing.
- Da. Mulțumesc. - Cu plăcere.
N-ar trebui să porți smoching?
- Tu n-ar trebui să porți rochie elegantă? - Nu fi așa rigid!
Măcar ai cravată frumoasă. Arăți bine, dle avocat.
Arată bine, nu-i așa?
Alex, ea e Nina Keller. Nina, ea e clienta mea, Alex Rose.
Încântată! Am auzit multe despre tine.
Da, și eu. Cred că ești clienta preferată a lui Brad.
Ninei i s-a oferit o slujbă la primărie.
Se mută înapoi la New York.
„Credeam că am scăpat și ei mă trag înapoi!”
Felicitări!
Ce cauți aici? Nu mă așteptam să te văd aici.
E cu mine.
Garrett.
- Nina. - Dr. Taylor.
- Vă cunoașteți. - Ne cunoaștem.
Normal. Garrett îi știe pe toți.
Și mă credeam specială.
Ești specială. Eu și Nina am avut parte de o întâlnire dezastruoasă cândva.
Nu poți avea doi alfa într-o relație.
Cineva trebuie să fie beta.
Și ăla aș fi eu.
Nu la asta mă refeream. Ești alfa fix atât cât trebuie.
Ați auzit? Sunt alfa...
Să bem pentru alfa!
- Pentru Brad. - Noroc!
- Da, ce... Noroc! - Îmi place la nebunie.
Scotch-ul de 16 ani. Mulțumesc.
A venit ceva lume.
Da. Da, ne-am descurcat bine, nu?
În parte pentru că ai convins firma să ia trei mese?
Da, era mai scump să mă facă asociat, deci...
Tu și Nina?
Da. Tu și Alex.
Mi-a făcut o favoare și a venit.
Da, înțeleg. Dar nu pare genul tău.
- Și care e genul meu? - Nu știu. Cineva mai puțin...
Și înscrie! Publicul e în delir!
Nu așa ceva.
Și a fost fabulos!
Exact. Fix ce nu știam că-mi lipsește.
Cel mai tare de la Knicks!
Nu pot să cred că ai primit e-mailul lui Patrick Ewing.
- Cred că încerca să scape de mine. - Nu.
L-ai fermecat.
Cum m-ai fermecat și pe mine.
Îmi place să vorbesc cu tine.
Și îmi place să te ascult vorbind.
Și mie îmi place să vorbesc cu tine.
Și să te ascult.
Uneori, îmi place să mă uit în ochii tăi.
E un concurs de holbat?
Nu vreau să te distrag, fiindcă sunt hotărât să câștig cinstit,
dar ce zici de o întâlnire?
- Cum rămâne cu faptul că... - Lucrăm împreună?
Eu sunt un simplu consultant.
Nu e nimic simplu la tine.
Mi-am dorit să fac asta de când te-am văzut în metrou.
Ce zici de întâlnire?
Ce crezi că am făcut până acum?
Bine.
IUNIE
Lucas e prietenul meu cel bun, dintotdeauna.
Și sunt prietenă cu soția lui, Zoe, de când s-au cuplat.
Iar Julian e fiul cu stea în frunte. Predă Drept la Columbia.
- Sunt impresionat. - Da, și el.
Rahat, nu voiam să întârziem azi!
N-am întârziat.
Nu trebuie să le mai dovedești nimic alor tăi.
Mulțumesc.
- Scuze... - Dacă spune „predici”...
- Garrett e tare. - E fascinant.
Da.
Pot să-ți spun ceva?
Arăți diferit. La modul bun.
Mă simt diferit.
Are și Garrett un merit, dar...
- E și treaba cu lista. - Da?
Da. Cine știe dacă le voi face pe toate?
- Mă întreb dacă asta e ideea. - Dar să te împaci cu tata?
Cred că vrea doar să mergeți cumva înainte.
Știu, dar...
Trebuie să aflu mai întâi de Johnny și nu l-am găsit încă, așa că...
- Masa voastră e gata. - Haide!
Apropo de listă,
n-o să ghicești ce voi face mâine.
A fost o interpretare originală minunată.
Urmează Alexandra Rose, cu „Clair de lune”.
Mă scuzați.
ÎNVAȚĂ SĂ CÂNȚI „CLAIR DE LUNE” CA SĂ NU TE MAI BATĂ MAMA LA CAP
Ții minte vara când ați deschis spălătoria auto și taraba cu limonadă,
iar frații tăi credeau că banii vor fi pentru jocuri video...
Educația e o componentă vitală în sprijinirea familiilor.
Dar tu ai pus afișele astea peste tot
și până la urmă au cedat,
și toți banii au ajuns la un ONG.
STRÂNGERE DE FONDURI CASA ESTHER
10.000 $ CA SĂ JOCI BASCHET CU PATRICK EWING
Tu ești?
- Eu sunt. - Tu ești?
- Noi doi. - Doamne!
- Ești gata? - Da, fată!
Ia să te văd, șmechero!
DANSEAZĂ PE RUPTE
Doamne! Ești teafără?
Am zis să nu dansezi pe rupte.
- Da! - Da!
Dar să nu te prind că te tatuezi sau la volanul vreunui vehicul.
ÎNVAȚĂ SĂ CONDUCI
Încerc.
- Știu că încerci, dar... - O ții?
Vreau să vă scrieți voi înșivă o scrisoare.
Iată-ne ajunse aici! Fii o profesoară minunată.
Am văzut filmul pe care mi l-ai dat.
Am știut dintotdeauna.
DE CE TE TEMI? CINE SUNT
Și dacă urmărești asta acum...
Alex, sunt mândră de tine.
- Bună! - Bună!
IUBIREA ADEVĂRATĂ
Alex!
- Bună! - Tată.
Ce te aduce prin părțile astea?
Ies la o cafea cu un prieten de la muncă.
Dar tu?
Am avut o ședință pe-aici. Aștept Uberul.
Scuze că nu te-am sunat.
Nu, înțeleg.
Cred că înțeleg.
Mai am nevoie de timp.
Știu.
Mă bucur să te văd.
- Scuze că am întârziat. - Am ajuns eu devreme. „Clair de lune.”
Nouă. Mai sunt trei.
A murit un drac.
Vreau să reînceapă detectiva.
Știu că o să spui că irosim bani degeaba, dar...
Am făcut-o deja.
Știu, îmi dai tu banii altădată. Sau nu.
Poți fi stilista mea în continuare.
Dar trebuie să-l găsim pe Johnny, nu?
Mersi.
Da, cu plăcere.
Sendvișuri!
Cum merge cu Garrett?
- Bine. Foarte bine. - Bine.
De ce te uiți așa la mine?
Poate mi se pare, doar că...
E ciudat că nu stă la mine peste noapte?
Mereu alege el filmul sau restaurantul.
E ca și cum am trăi doar în lumea lui,
și pe a mea o vizităm ocazional.
Da.
- Ce? - Nu pare o nimica toată.
Cum să cunoști un om dacă nu i-ai văzut biblioteca
sau prostiile pe care le are în frigider?
De ce te porți dubios când vorbim despre Garrett?
Nu sunteți prieteni?
Suntem prieteni. Unii aparte.
Genul care nu se plac?
Ideea e să vorbești cu el înainte să te roadă.
Bine.
Sakina a crescut aici, dar lucrează în Mumbai în microfinanțare.
Russell e președintele Institutului de Psihiatrie.
Pot să te rog ceva?
Să nu vorbim despre listă azi.
- De ce? Lumea e încântată. - Da, dar e vorba de viața mea.
Încep să mă simt ca un clovn.
Da, sigur. Nu pomenim de listă.
Toate bune?
- Da. - Alex?
N-am nimic, dar...
Cum de nu stăm niciodată la mine?
Să facem cina la mine.
Pentru că îți place apartamentul meu.
Da, e super, doar că... E al tău.
Viața ta, prietenii tăi și...
Mă gândeam că poate ai vrea să te implici mai mult și în viața mea.
- Da, și am ieșit și cu familia ta. - Am luat prânzul o dată.
Mereu spui că ar trebui să-mi scot la iveală sentimentele.
Iată-le în toată splendoarea lor!
Mulțumesc și îmi pare rău.
Îmi pare rău, ai dreptate...
Doar că sunt puțin obsedat de control.
Sunt foarte obsedat de control.
Ar trebui să mergi la psiholog.
Sau să stau la tine.
Serios?
Serios.
O clipă.
Bună, Bradley!
Da, ce e?
Doamne!
- Iubito? - L-au găsit pe tata!
L-au găsit pe Johnny.
E în Vermont, încă e muzician, doar că sub alt nume.
- De asta nu-l găseam. - Incredibil.
- Tatăl tău era dispărut? - Nu. Da.
E o poveste lungă, pe care trebuie să v-o depănăm.
Oricum, n-am apucat să citesc articolul tău
și Garrett nu vrea să vorbim de Meghan Markle.
Bună, eu sunt Alex!
- Bună! - Bună!
Bună!
Ce ai decis?
Merg cu Garrett la Burlington mâine.
Merg la clubul unde cântă Johnny și vedem apoi.
Nu e o abordare cam forțată?
Poate, dar dacă-l sun din senin și mă ignoră,
nu știu cum reacționez.
Fug. A sosit primul invitat. Te țin la curent.
- Baftă! - Mersi.
Imediat!
- Bună! - Bună!
- Ce mai faci? - Intră.
Arată genial cu mobila nouă. E așa de...
Mic?
Te reprezintă. E adorabil.
Ești drăguț.
Bine, duc asta în bucătărie și apoi mă schimb.
- Fă-te comod! - Mulțumesc. Da.
Nu te așeza în fotoliu! Trebuie să repar arcurile.
Bine.
Deschizi tu, te rog?
Bună!
Ești și mai sexy decât zicea Alex!
- Megan. - Eu sunt...
Garrett, da. Ea e iubita mea, Nell. Alex, am ajuns!
Vin imediat.
Salut! Ce faci?
Bună!
Ce mic e!
Oare cât are chiria?
Doamne!
Alex, ți-ai făcut tatuaj?
- Asta e... Da. - Lista!
Câte a bifat deja, incredibil!
Doar asta nu e bifată încă.
Mai cu talent, Garrett! Mai are doar până la Anul Nou.
Mă duc eu.
O ador. Deschide ușa în casa altcuiva.
Bună!
- Bună! Zoe. - Salut!
- Nell. - Am auzit multe despre tine.
Lucas.
Bine, stați! Am eu una bună.
Ați călători în timp 100 de ani în trecut sau în viitor?
În viitor, evident.
Costume de zbor, leacuri pentru cancer și imortalitate.
Toate bune și frumoase, dar...
Cine vrea să trăiască veșnic? Eu abia mă târăsc până vineri.
- Sau miercuri. - Da. Exact.
- Serios. - Eu vreau să trăiesc clipa.
- Știți Puterea prezentului? - Vai!
- Normal. - Ce?
Nu suport când trebuie să cer cuiva să-mi trimită bani.
- Doamne! Ce aiurea e! - Fă-o și gata.
Prea le analizezi. Pe tine ce te irită?
Când pui mult coriandru.
Ce? Așa aflu că nu-ți place coriandrul?
Sandalele cu șosete. Îmi pare rău, tataie.
- Ce probleme! - Ce rost are asta?
Ce? Îți explic mai târziu. Băi, nu pot...
Ea vreau să spună. Are un milion de nemulțumiri.
Am o întrebare pentru Garrett. Și nu te judec.
Ai avut vreodată o aventură cu vreo pacientă?
Pe bune?
De ce, Megan? Tu te-ai culcat cu doctorul?
Dermatologul se pune?
Te-ai culcat vreodată cu doctorul tău?
Așa mă văd ei, un dubios care se culcă cu pacientele?
Nu, a fost doar un joc. Ne distram.
Recunoaște, a fost distractiv.
Da, poate nu pentru toată lumea.
Când ai organizat cina, te-ai gândit vreo clipă
să inviți un grup de oameni care chiar au ceva în comun?
Adică în afară de mine? Credeam că eu sunt numitorul comun.
Îmi pare rău dacă te-ai simțit exclus.
Voiam doar să petreci timp cu prietenii mei.
Să purtăm o conversație cretină despre nimic.
Știi ce mi-a spus Megan?
Mi-a zis să-i dau bice ca să bifezi pe listă și iubirea.
- Nu cred! - Mai jignitor nu se poate.
N-ai bifat căsuța și poate că, fără să-ți dai seama,
mă folosești ca să-ți iei banii.
Îți dau un răgaz să te gândești la ce ai spus.
Nu-mi pasă de bani. Așa mă crezi tu?
Nu mai știu ce să cred
despre seara asta sau relația noastră.
Suntem în apartamentul meu pentru prima dată,
cu prietenii mei care spun chestii cretine.
Mai bine plec.
Sună bine.
Ne mai vedem!
Garrett, stai! Cum ajung în Vermont?
- Chipsuri? - Da.
Mulțumesc.
Te simți bine?
Da.
Nu.
Nu-mi răspunde la apeluri sau la mesaje. E superb.
Sunteți extraordinari că mă ajutați.
E o aventură.
Și eu aș vrea să am pe cineva alături ca să-l cunosc pe tata.
Ce?
Încerc să mă îngraș.
Încep să arăt prea bine. Mă crede lumea superficial.
Vezi? Nu râde niciodată.
- I-ai spus? - Chiar nu râzi.
Poate că râdeam în sinea mea. Nu știu.
Râzi mai cu poftă în sinea ta!
Doamne!
- Nu cred. - A râs.
- Hai! - Ce?
- Putem asculta altceva? - Da, sigur.
Auzi?
Dacă nu mă place tata?
Dacă nu-l placi tu pe el?
Așa mă liniștești tu?
Dacă nu ne înghițim reciproc? Am deja parte de așa ceva.
Ce frumoasă e Nina!
Are gât de Audrey Hepburn.
Să-i vezi urechile!
- Serios? - Vorbesc serios.
Sunt ca un glob de aur făurit de un zeu al Soarelui.
Și pielea ei...
Da.
E bun sexul?
Și dacă nu e, aș fi așa de încântată de mine,
că aș crede că e uimitor.
Să știți că aud fiecare vorbuliță.
Singurul lucru enervant e că vorbește în somn.
Avem rezervare pe numele Alexandra Rose.
Și Bradley Ackerman.
- Bradley Ackerman. - Avem ceva.
Acel Ackerman?
- E vreun actor... - Nu.
Haide!
- Mulțumesc, e bine. - Bine.
Bradley Ackerman?
Nu, e ceva ce tot spunea tata.
- O vedetă... - Semnați aici.
- Primim ceva mai bun. - Desigur.
- Ne dau un apartament. - Grozav...
- Da, perfect. - Bine. Mulțumesc.
Perfect.
Bună!
- Ești gata? - Da.
Unde e Nina?
A avut o urgență la serviciu.
Dar a prins un zbor spre New York.
Cum te simți?
Cum arăt? E...
- Arăți grozav. - Da?
Mersi.
Și pentru că îmi ești alături.
- Acum e acum! - O să fie super.
Da.
O să fie super.
Hai să mergem! N-a fost o idee bună.
Așteaptă! Nu...
Uită-te la mine!
Respiră!
Du-te acolo și vorbește cu el. Nu uita, eu sunt aici.
Bine.
La naiba!
Bună!
- Aveți un telefon? - Da.
Da? Dă-mi-l.
- Ce? - Vreau să fac un selfie.
Ca să aveți la ce să vă uitați, nu să vă zgâiți la mine.
Îmi pare rău...
Sunteți de la Fisc?
Nu suntem de la Fisc.
Eu sunt Brad, iar ea e Alex.
Alexandra, de fapt.
Rose.
Bună!
Alexandra.
Surpriză!
Alexandra Carolina Rose.
Îmi știi numele întreg.
Da. Am scris un cântec când te-ai născut.
Se numea „Una rosa con el nombre de otra”.
Un cântec de dragoste trist.
Despre tine și Elizabeth.
Și l-ai înregistrat?
Nu. Așa m-am împăcat eu cu situația pe-atunci.
Ce fel de muzică îți place?
De toate felurile. În ultima vreme ascult o cântăreață mexicană care-mi place,
Natalia Lafourcade.
Și iau lecții de pian de ceva vreme.
E greu să ajungi să stăpânești un instrument. Sau orice altceva.
Da. Viața, de exemplu.
În amintirea mamei tale frumoase.
Noroc!
Pot să te întreb ceva?
Te-ai gândit vreodată la mine?
Desigur.
Am cântat în New York acum ceva vreme.
Și, cât am fost în oraș,
am mers în Brooklyn și am parcat în fața casei tale.
I-am văzut pe frații tăi venind acasă
și pe Sam, care claxona când intra pe alee.
Apoi s-a deschis ușa de la intrare și...
a ieșit o fetiță să-și întâmpine tatăl.
Nu cred că am făcut asta.
Te-a luat pe sus și te-a învârtit, apoi ați intrat în casă.
Nu, e...
Nu e ceva ce ar fi făcut Samuel cu mine.
Poate pentru că nu e tatăl meu bun.
Tu ești.
Realitatea e una, dar nu e musai aievea.
Și trebuie să le împaci pe ambele.
Cum îl cheamă?
- Brad. - Brad.
Brad pare un tip mișto. E iubitul tău?
- Nu. - Nu?
Nu, e...
E doar un prieten bun.
- Johnny. - Da?
Ești gata?
Da. Înapoi la muncă.
Da. Desigur.
Putem să mai vorbim după concert?
Nu, dar putem să ne vedem mâine-dimineață dacă vrei.
- Unde stai? - La Marriott pe Cherry.
Da, au pârjoale bune acolo.
La 10:00.
Ar fi minunat.
Ne vedem mâine-dimineață!
Pa, Alexandra!
Cum a fost?
A fost puțin aiurea, dar, în același timp... palpabil.
- Da. - Intim.
Nu știu.
Și are un mod foarte mișto de a vorbi.
„Realitatea e una, dar nu e musai aievea.”
Dar când a întrebat dacă suntem de la „Fisc”?
- Aprig om. - Da!
- A întrebat dacă ești iubitul meu. - Nu cred!
Cred că te place.
Deci vrei să te muți în Vermont.
De ce nu? E frumos.
- Bine. - Au vaci aici, iar eu ador vacile.
Și înghețată. Și tata stă aici.
Tu ești fată de la oraș.
Să mulgi tu vaci? Glumești? Nu e...
N-aș mulge vacile. Ești nebun?
Realitatea e una, adevărul e altul.
Nu, a zis: „Realitatea e una, dar nu e musai aievea.”
Și ce e aievea?
Uite! Realitate: ăsta e un pahar.
Adevărul...
E că mai vrem unul.
- Am ascultat trei de Sinéad. - Vreau Sinéad.
- Vreau și eu varietate... - Nu.
Ai apăsat toate butoanele.
Acum nu mai avem...
Ce? Ai apăsat la întâmplare!
Nu pot să cred că era cântecul nostru.
Faci mai multă gălăgie șușuind decât vorbind!
Hai, frate!
Haide!
Asta e camera mea.
Scuze.
Noapte bună!
- Noapte bună! - Pa!
Da.
A murit un drac.
- E nebunie curată. - Ne oprim?
Nu.
Săruți bine.
Mersi. Și tu.
Dar mai ușor cu limba. Mă gâdilă puțin.
Da, bine.
Scuze, am limba mare și sunt criță.
Nu-i nimic.
- Știi ce se spune despre limbile mari. - Ce?
Bradley Ackerman.
Da?
Vino încoace!
Bună!
Cumva știam că nu vine.
Da.
Dar nu o să plâng.
Poți, dacă vrei.
Adevărul e că sunt o idioată.
Cum să crezi că un străin mi-ar pune viața pe făgaș?
Mulțumesc că ai venit.
Mereu spui că e ceva în neregulă cu tine.
Aiurea!
Ești deșteaptă și frumoasă, plină de viață și...
Mă dai peste cap de câte ori te văd.
Și dacă Garrett și tatăl tău nu văd asta, treaba lor!
Dar noi știm mai bine.
Tocmai, că nu.
A fost minunat azi-noapte.
Dar a fost o greșeală.
- Ai o iubită minunată. - Nina n-a plecat din cauza serviciului.
Ne-am certat și ne-am despărțit.
Motivul?
Tu.
De ce nu mi-ai spus înainte să te culci cu mine?
Știu că așa ar fi trebuit.
- Da. - Dar s-a petrecut totul așa repede și...
Da.
Îmi pare rău.
Nu pleca! Te rog, Alex.
Garrett e un tip extraordinar.
Știu. E...
sofisticat și realizat, dar eu...
Nu cred că-l iubești. Nici nu cred că-l placi măcar.
- Îți place cum te simți... - Gata!
Când ești cu el.
Îi cauți aprobarea chiar și după tot ce ai făcut...
- Prostii! - De când a murit mama ta.
Nu știi tu ce vreau eu de la viață.
Sigur, Garrett știe.
Nu-i nimic.
N-a fost vorba de listă deunăzi.
Eram agitat din cauza fotoliului stricat și că prietenii tăi sunt...
Că n-ai citit cartea pe care ți-am dat-o.
Dar...
mi-a fost dor de tine tot weekendul.
Mi-a fost dor de zâmbetul tău
și de toate aiurelile tale.
Și mi-am dat seama că putem face asta. Că pot.
Nu m-ai întrebat de Johnny.
Îmi pare rău. Cum a fost?
Nu prea grozav.
Chestia e...
că apartamentul meu dezordonat, prietenii mei, cărțile pe care le citesc...
Mă reprezintă.
Asta sunt eu.
ZOMBI AMERICANI: APOCALIPSA SUNTEȚI GATA?
DISPONIBIL ACUM
- Bună! - Bună!
Mergem?
Da.
Nu știu de ce a vrut Lucas să vină un agent.
Nu putem scoate casa la vânzare până după Anul Nou.
Nu te supăra că te întreb, dar ce mai faci?
Bine. Tu ce mai faci? Ce fac copiii?
- Le e dor de tine. - Da, și mie.
Când vine Lucas? Am treabă.
Am sosit! Salut!
Ce faceți?
- Unde e agentul? - Nu vine.
- Ce? - Da, vreau să vă arăt ceva.
E de bine, doar...
Ce? Nu înțeleg.
Să dormim sub cerul liber.
Numărul șapte pe listă.
Bravo!
- E drăguț... - Nu, Chloe...
Încetați! Gura! Să nu vă mai aud, da?
O s-o facem, deci...
Hai să deschidem sticla de vin!
Da?
Da.
Am ajuns acolo la 10:00.
Am așteptat o oră.
Johnny n-a mai venit. Și tu l-ai așteptat.
Cred că fost tare greu.
- Îmi pare rău. - Nu m-a surprins.
Mi-a plăcut omul.
Dar, deși mi-a spus unele lucruri, tot nu l-am simțit sincer.
L-ai sunat pe tata? De când te-ai întors?
Înțeleg. Nu ești pregătită, dar...
Dar tot întreabă de tine.
Mai știi când ai zis că, aflând de Johnny, ți-ai dat seama ce era cu tata?
Și eu m-am simțit la fel.
Dar la mine era vorba de tine și de mama.
Relația voastră.
Secretele voastre nevinovate și glumele.
Aveați un mic club exclusivist, în care noi nu eram bineveniți.
Gândește-te puțin cum a fost pentru tata.
Pentru mine și Lucas.
Așa v-ați simțit?
Nu...
Habar n-aveam.
Mai vreau un pahar.
Mi-am amintit ceva.
Julian, ce căutăm aici?
Da!
E aici.
Când am urcat toți aici ultima oară?
Acum o veșnicie.
Incredibil!
E încă aici.
Doamne! Ce-i asta?
Julian, împielițatule! Și nu ne-ai spus nimic?
Până și tocilarii trebuie să se relaxeze uneori, da?
O mai fi bună?
E veche de 15 ani.
Hai să aflăm pe pielea noastră!
Julian venea aici pentru rezerva lui secretă.
Dar tu, Lucas? Tu ce prostii ai făcut aici?
Mi-am pierdut virginitatea
în colțul ăla, pe salteaua aia, cu Valerie Hoffman.
- Valerie Hoffman? - Da.
- Nu era de nasul tău. - Știu, frate.
- Nu știu, s-a întâmplat o singură dată. - Pun pariu.
Tot ce-mi amintesc
e că auzeam Oprah la televizor în tot răstimpul ăla.
Dar tu, surioară?
Ai vreun secret de divulgat?
Eu organizam cu fetele niște petreceri în pijamale interesante.
Într-o noapte, ne-am pus toate pe hârtie
tot ce voiam să realizăm în viață.
Lista adică?
Da.
Și iată-ne aici!
Alex?
Da?
Cum sunt?
DVD-urile de la mama.
- Gata? - Da.
Ții minte vara când ați deschis spălătoria auto și taraba cu limonadă,
iar frații tăi credeau că banii vor fi pentru jocuri video?
Dar tu ai pus afișele astea peste tot și până la urmă au cedat
și toți banii au ajuns la un ONG.
Am zis că nu trebuie să dansezi pe rupte!
Bine.
Dar să nu te prind în vreun salon de tatuaje sau la volanul vreunui vehicul!
Vreau să te bucuri de viață.
Trebuie să ieși din impasul ăsta.
Eu n-o să-ți mai fiu alături, să te ajut să ieși, dar măcar o lopată îți las.
Mai știi cabana pe care o închiriam?
Iar noaptea, stăteam toți afară, pe verandă,
și ne uitam la lună și la stele.
Parcă doar atunci nu simțeați nevoia să vorbiți, să vă tachinați.
Uneori te ghemuiai în poala tatălui tău
și era liniște.
Doar o clipă, cât să ne bucurăm de clipa minunată
și să fim recunoscători pentru ce aveam.
Pentru familie, mai ales.
Bună!
Bună, tată!
Mă bucur să te văd.
Opream pe alee când veneam de la muncă...
Tu ieșeai din casă, te luam pe sus și te învârteam.
DECEMBRIE
Dle Sullivan!
Alexandra. Mă bucur să te văd.
Tu nu pari prea încântată să mă vezi.
Scuze. Credeam că va veni dl Ackerman.
Bradley regretă nespus.
Acum că e asociat, are un program mai plin.
Ați spus că e asociat acum?
A dat buzna și mi-a dat un ultimatum.
Nu știam dacă să-l dojenesc sau să-l întreb ce i-a luat atât.
Presupun că e pentru el.
O nimica toată. E doar o cravată.
Și o bavețică, o mică glumă între noi.
O să i le dau.
Când a venit Elizabeth cu ideea asta nebunească,
i-am zis că îi lipsește o doagă.
Am stabilit că mai bine punem pe cineva ca Bradley să se ocupe de detalii.
Oricum, sper că n-ai suferit prea mult anul acesta.
N-a fost tocmai ușor, dar...
Cred că asta era și ideea.
Dar, dle Sullivan...
n-am terminat lista.
Tot n-am avut parte de iubire adevărată.
Iubirea adevărată e dată naibii.
Întreabă-le pe fostele mele soții.
Am vreun premiu de consolare?
Măcar o vacanță?
- Mă tem că nu. - Da.
Doar asta.
Mama ta nu credea că e corect
să te preseze să găsești iubirea adevărată contra cronometru.
Și citez: „Sper să nu se mulțumească cu mai puțin.”
Moștenirea ta, draga mea.
- Casa? - Asta și-a dorit dintotdeauna.
De ce a trebuit să trecem prin toată...
Există și niște bani
pentru impozit și întreținere și, dacă nu te muți acum,
o poți închiria.
Tu decizi.
Doamne! Plângi. Nu mă pricep la sentimentalisme.
Stai s-o chem pe asistentă!
Bine.
Alex, draga mea.
Mamă.
Am ajuns la final. Ai reușit.
Cu chiu, cu vai.
Eram convinsă.
Vreau să știi că a fost bucuria vieții mele
să fiu mama ta.
Tu începi o nouă viață.
Și eu nu te mai bântui, gata cu listele și ultimatumurile.
Te descurci singurică.
Dar mai e ceva.
Viața e frumoasă, haotică și complicată
și uneori nu e deloc cum crezi că ar fi trebuit să fie.
Dar nu-i nimic.
Dă-i înainte și fii curajoasă!
Da.
Cât despre iubirea adevărată,
nici eu nu am bifat căsuța asta.
Dar un lucru e cert.
Pentru iubire merită să lupți.
Ai înțeles?
- Bună, mamă! - Bună!
Ți-am făcut ceai.
- Scumpo, mulțumesc. - Cu drag.
- Ce faci? - Lucrez la un mic proiect.
O să vezi.
Te iubesc mult, Bobiță. Pe vecie.
Să nu uiți.
Și eu te iubesc, mamă.
Pa!
Fir-ar să fie!
Zoe, care erau întrebările despre iubirea adevărată?
Rahat!
- Ce faci? - Ce ți se pare că fac?
De ce nu mi-ai răspuns? Voiam să-mi cer scuze.
Bine, îți accept scuzele.
Și mie îmi pare rău, dar nu trebuia să-mi lovești mașina.
- Putem intra? Vreau să vorbim. - Nu e o idee bună.
Nu cred că e o idee bună, după tot ce s-a întâmplat între noi.
Vrei să ne împăcăm și să fim iar prieteni?
Nici gând...
N-am spus că vreau să fim prieteni.
Bun, e clar, atunci.
Noapte bună!
Vreau să fim mai mult.
Mult mai mult.
Parcă nu voiai așa ceva.
Poate că voiam, dar eram prea derutată
și poate că trebuia să-mi pun câteva întrebări importante.
Patru, mai exact.
Le-ai notat?
Prima. „E bun la suflet?”. Adică tu.
Fără îndoială. Ești ca un cățeluș.
- Ești ca un labrador. - Am avut laborator când eram mic.
A doua. „Pot să-i spun tot ce am pe suflet?”
Evident.
Ți-am spus totul fără nicio reținere de când ne-am cunoscut.
A treia. „Mă ajută să devin cea mai bună versiune a mea?”
Asta e clar.
Crezi că aveam vreo șansă
să trec prin ce-am trecut, fără tine?
Să reușesc orice...
fără tine?
Și a patra?
TATĂ PENTRU COPIII TĂI?
Nu contează.
Important e că răspunsul e da, așa că...
Patru din patru.
Și ce facem acum?
E adevărat ce se zice.
Asociații chiar sărută mai bine.
- Totul ne iese mai bine. - Totul?
Cinci, patru!
Trei, doi, unu. La mulți ani!
La mulți ani, Bradley Ackerman!
Cine s-ar fi gândit?
La mulți ani!
Noroc! Iubirea vieții tale?
Nu mă face de râs.
La mulți ani, Zoe!
La mulți ani, iubire!
Te iubesc.
- Ezra. - Dră Rose.
- La mulți ani! - La mulți ani!
E la Parsons.
- Nu cred! - Nu?
- Da. - Asta nu mi-a zis.
- Da. - E uimitor!
Bună, Kelly! La mulți ani!
- Cum e copilul? - Mare.
Bună, tată!
- La mulți ani! - La mulți ani!
- Mă bucur că ai venit. - Și eu.
Doamne, dra Howard și tata!
- Te urmărim. - Nu complotați!
Ba da. S-a zis cu tine.
- Nu merge. - S-a terminat.
- Îți dau bătăi de cap? - Inventează...
Nu mi-ai zis că fostul tău a creat Zombi americani: Apocalipsa.
- E un joc... tare plictisitor. - Te-ai scos bine.
Așa m-am simțit când l-am jucat 36 de ore.
Salutare tuturor!
Veniți încoace, petrecăreți frumoși! Hai înăuntru!
Un toast!
E minunat să mă aflu în casa asta,
casa asta în care am crescut cu Lucas și Alex.
Știți bine, nu am avut un an tocmai ușor.
Mulțumesc prietenilor vechi,
prietenilor noi și, nu în ultimul rând, iubitei noastre mame.
La mulți ani!
- La mulți ani! - Noroc!
Noroc!
MÂINE E O NOUĂ ZI
Subtitrarea: Laura Somandru