Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EN LISTE FOR LIVET
- Hvordan er denne? - Kul. Sexy. Jeg liker den.
Jeg tror jeg skal skifte.
Slutt å spise salaten.
Kom inn.
Ville si ifra at folk har begynt å ankomme.
- Flott. Er Alex her ennå? - Nei. Men hun tar med bønnesalaten sin.
Alex følger Alex-tid, og den bønnesalaten passer aldri.
Men vet dere hva? Hun får være i fred i dag.
Du finner alltid unnskyldninger for henne.
- Hun er jo yndlingsbarnet mitt. - Nå kommer sannheten frem.
- Heldigvis er jeg yndlingssønnen din. - Selvsagt.
- "Hvorfor er ikke du gift?" - "Hvorfor jobber du i platebutikk?"
"Hvorfor sluttet du som lærer?"
- "Hvorfor fullførte du ikke college?" - Ja, hvorfor ikke?
Jeg er en som lever. Jeg lærer ved å leve. Det elsker du ved meg.
- Akkurat. - Akkurat.
Hva om vi gjør det sånn:
Vi går inn, vi hilser, du gir meg et tegn,
og vi går på rommet ditt og har sex omgitt av Barbiedukker.
Du kommer ikke i nærheten av Barbiene mine.
VELKOMMEN BABY
- Jeg går på kjøkkenet med denne. - Ok.
- Hei, Lucas, hei, Zoe. - Hei!
Gledelig babyshower.
- Der, ja. Den ser god ut. - Ja. Bønnesalat.
Ja.
Supergod.
- Tante Alex! - Hei, dere.
Selskapet er så kjedelig, og pappa sier at vi ikke får kake.
Foreldre, hva? Hva med en av våre berømte skattejakter?
Jeg vil ha seks ting jeg kunne finne på rommet til Harry eller Hermine.
Bonuspoeng for alt som kan få kjedelige voksne til å forsvinne.
Skjønner dere?
Et øyeblikk.
Dere trenger skikkelig næring før vi setter i gang. Ok.
- Zoe, du må møte Julia. - Hei.
- Så hyggelig.
Alex! Hei.
- Jøss, Kelly, se på deg, da. - Nei, ikke gjør det, jeg er så stor.
- Men så vakker. - Takk for det.
Hørte du sluttet å undervise.
- Jobber du for moren din? - Ja.
Og kjæresten din jobber i platebutikk? Jeg visste ikke at de fantes mer.
Det er én igjen. I tillegg utvikler han et videospill som skal hete
enten Amerikansk zombie: Blodapokalypse eller Lekeplassarmageddon.
En dag skal du få mamma til å kjøpe det til deg. Ja, det skal du.
Jeg må ta med meg Alex et øyeblikk.
Elizabeth, du må møte vennen min, Katie.
En stor fan av Rose Cosmetics. To sekunder bare.
Å, takk og pris for at du er her.
Trodde jeg var den eneste kvinnen som ikke er gravid eller ammer. Hvordan går det?
Ufordragelige kjerringer. Hater dem.
De er misunnelige fordi de ikke kan gå ut mer.
- Ja. Men du går ikke ut mer heller. - Eller ringer tilbake til vennene dine.
Hva er det som skjer med deg?
- Vil noen ha vingummi? - Ja. Kan jeg...
- De har fem milligram... - Bra.
- ...ganger fire. Det burde holde. - Flott.
- Ses om fem timer. - Du skal ikke kjøre hjem?
- Bra. - Hvor er Elliot?
- Vi slo opp. - Beklager. Jeg må gå.
Nei da, jeg har...
Ga du ungene kake?
Å ja.
- Det var meg. - Helt klart.
Slapp av, Julian. Ikke sant? Alt vi sier er...
- La dem spise kake. - Masse.
Hva kan gå galt?
Vi går til tante Alex' rom. Hun kan ha en penn.
- Ro dere ned! - Skynd deg!
Finn, du har en stor tiss.
Takk.
- Har jeg husarrest? - For alltid.
- Julian vil nok aldri tilgi deg. - Er det et løfte?
- Hei. - Hei.
- Men seriøst, hva er det med deg? - Hva mener du?
Jeg vet ikke. Det føles som om du strever litt.
- Føler deg litt fortapt. - Fortapt?
Jeg har ny kjæreste og en flott jobb.
En jobb for moren din? Å selge sminke til mye eldre kvinner? For en drøm.
Jo, men det er en jobb.
Med fremtid og sikkerhet, og en jeg trodde jeg begynte å bli flink til.
Ja, du er flink til den.
Men den er ikke deg, den er ikke din lidenskap.
- Lidenskap er overvurdert. - Hva?
Ja, den varer aldri og er utmattende.
Er det ikke det min generasjon dreier seg om?
Lavere forventninger og å gi slipp på barnslige drømmer?
Det tror du ikke på, Alex.
Og jeg elsker å jobbe for deg, mamma. Det gjør jeg.
Du har bygd en utrolig virksomhet helt alene.
Og jeg vil være en del av den. Og jeg vil gjøre deg stolt.
Tja, om du sier det sånn.
Mamma. Jeg har noen nyheter.
Finn har bedt meg om å flytte inn.
Til jeg finner meg et nytt sted. Frem til det blir husleia lavere.
Så romantisk.
Hvorfor hater dere ham? Er det fordi han ikke fullførte college?
- Det gjorde ikke Steve Jobs heller. - Jeg hater ikke Finn.
Han er en søt gutt som elsker videospill og visstnok har en stor...
- Herregud, nå må du holde opp. - Ok, jeg skal holde opp.
- Nå, i hvert fall. - Takk.
Bare hyggelig.
Jeg har også nyheter.
- Den er tilbake. - Ja.
Ok.
Da må de bare bli kvitt den igjen.
Nei. Vi skal finne en annen lege.
Jeg har lest om en behandling i Tyskland som skal være veldig effektiv.
Jeg skal slutte i jobben...
- Alex. - ...og flytte inn og ta vare på deg.
Nei.
Ingen magiske behandlinger i Tyskland.
Ingen kur som er ti ganger verre enn sykdommen.
Det vil ikke spille noen rolle. Ikke denne gangen.
Kom her.
Hva skal jeg gjøre med deg?
Hva skal jeg gjøre uten deg?
Hei, vennen min. Er du klar til å vise deg?
Går det bra?
- Hei, Sam. - Det er godt å se deg. Virkelig.
- Er det ikke surrealistisk? - Hva mener du?
Alle disse menneskene er her bortsett fra den ene som burde vært her.
Jeg venter hele tiden at hun skal be meg om å rette meg opp.
Er pappa her?
De var gift i 20 år, for det meste lykkelig.
- Selvsagt kom han. - Samme det.
Jeg hater at han beskriver skilsmissen som en felles avgjørelse. Han forlot henne.
Håper moren din har fordelt tingene sine. Nelson-familien sluttet å snakke sammen.
Enig. Så lenge jeg får Tamayo-bildet i gangen.
Mamma har vært død i én uke, og dere snakker om tingene hennes?
Det kan du si. Du arver firmaet.
- Jeg har jo bare vært der ett år. - Hvorfor tror du Catherine lærte deg opp?
- Du sier det som om jeg er et kjæledyr. - Hold opp.
Alex gjør en veldig god jobb. Hun er klar for det som kommer.
Hei, alle sammen. Beklager at jeg er sen.
Jeg vil først gjerne få kondolerer så mye.
- Hvem er du, egentlig? - Jeg heter Brad Ackerman.
Jeg utarbeidet deres mors siste testament.
- Hvor er Sullivan? - Mr. Sullivan er på kontoret sitt.
Brad, ikke sant? Unnskyld meg, men er du engang partner her?
Jeg er assosiert partner.
- Skal vi be om å få se juridikumen hans? - Du må være Alex.
Og, la meg gjette, Julian, Catherine, Lucas og Zoe.
- Gratulerer med datteren deres, Emma. - Takk.
Moren deres var en fantastisk kvinne.
Selv da hun var syk, var hun så sterk og morsom,
og dessuten, dette gir kanskje ikke mening, til stede i alt hun sa og gjorde.
Jeg er beæret over å bli valgt til å være hennes testament­fullbyrder.
Skal vi begynne? "Jeg, Elizabeth Rose,
bosatt i Brooklyn i New York, erklærer at dette er min siste vilje."
Dette er så rart.
"Til Julian gir jeg Loeb-utgaven av Platons verker.
En forsiktig påminnelse om at han ikke alltid er den smarteste i rommet.
Tamayo-bildet, et stemningsfullt minne om vår families arv, gir jeg til Zoe.
Hun kan dele det med Lucas så lenge han aldri forlater henne."
Det skjer ikke.
Så er det deres mors hus.
"Jeg ønsker at verken huset eller innboet i det skal selges på tolv måneder.
Barna kan bo der i mellomtiden, men ikke lenger enn 90 dager på rad."
Beklager, forklarte mor hvorfor hun ville at vi skulle beholde huset?
Skulle ønske vi kunne ha det for alltid. Huset er mamma. Det er vår historie.
Så søtt. Vet du hvor mye skatten er?
Er du sikker på at hun forsto hvor dyrt det blir?
Hun har faktisk satt av penger som dekker kostnadene.
Skal vi gå til firmaet?
"Mine barns andel i Rose Cosmetics forblir på 20 %.
Resten av aksjene og direktørtittelen går
til svigerdatteren min, Catherine Williams Rose."
Hva?
Resten av aksjene i Rose Cosmetics går til svigerinnen din, Catherine.
Hennes siste instruks er at Catherine skal utpeke en ny markedssjef.
Men jeg er markedssjef.
- Ikke fra i dag av. - Så jeg får sparken?
Sparker hun meg fra graven? Hva? Fins det ikke lover mot det?
"Til slutt skal min elskede datter, Alexandra, få arven sin senere."
Så er det en fotnote her som jeg skal forklare deg på tomannshånd.
Dette er sinnssykt. Hvor lenge har du tatt deg av testamenter og død?
Jeg har jobbet med planlegging av booppgjør her i tre år nå.
Tre år, jøss. En skikkelig høyesterettsdommer, altså.
Så hyggelig. Det setter jeg pris på.
- Ikke snakk sånn til meg. - Eller så tar du fra meg arven min?
Du må huske på at moren din var svært intelligent.
- Og opptatt av ditt beste. - Som å sparke meg.
Stol på henne.
- Og gjøre meg arveløs. - Nei.
Hennes eneste datter. Og jeg får ikke engang et eneste møbel.
Jeg vet hva du tror. At dette handler om penger
og smykker og sånt. Men saken er at i går var senga hennes det eneste jeg ville ha.
Det er alt. Den gamle vaklevorne jernsenga,
så jeg kunne krølle meg sammen i den og bare late som om hun fortsatt var der.
Jeg vet hvor nært dere sto hverandre. Det sa hun mange ganger.
Hun hadde bare noe annet i tankene for deg.
Hva er dette?
Hun ville at du skulle åpne den alene. Har du en DVD-spiller?
Ja, i skapet sammen med videospilleren og smørkinna.
- Kjæresten min har Xbox. - Ja, den kan brukes.
Gå hjem. Se på det som er i konvolutten.
Forhåpentligvis vil noe av dette begynne å gi mening.
Advokaten min tar kontakt med deg.
Jeg er advokaten din.
Finn?
Hallo?
TIL ALEX HILSEN MAMMA
*BLI EN GOD LÆRER *HJELPE FOLK *FÅ EN TATOVERING
*TA AV I EN MOSHPIT! *LESE HELE MOBY-DICK *FINNE EKTE KJÆRLIGHET
TIL ALEX
Hei, jenta mi. Du må være fly forbannet.
Det er ikke morsomt...
Det er ikke morsomt, jeg vet det. Men jeg skal forklare det, ok?
Forrige uke ordnet jeg opp i mine såkalte affærer.
Herregud, all den dritten vi sparer på uten noen åpenbar grunn.
Men det ble faktisk et utrolig tilbakeblikk på livet. Skjønner du?
Det var faktisk et tilbakeblikk på deg.
Se på alle tingene jeg fant.
Se, alle fingermaleriene og karakterkortene dine.
Men midt i alt dette fant jeg dette arket.
En liste for livet. Din liste for livet.
Jeg elsker denne listen.
Denne listen er et speilbilde av den du er.
- Den jeg var. Jeg var 13 da jeg skrev den. - Jeg vet at du selvsagt har forandret deg.
Det er som om hun hører meg.
Og jeg tror at det er det som bekymrer meg.
At jeg ikke vet om du har erstattet dette med noe.
Har du gitt opp alle drømmene og ambisjonene dine? Målene dine?
Og ikke si at det er Rose Cosmetics, fordi jeg føler at jeg ga deg en koselig jobb
som lot deg rømme fra den du egentlig er.
- Tusen takk. - Så la oss se på listen.
"Hjelpe folk og utrette noe. Bli en god lærer."
Du er den fødte lærer, Alex.
Ok, "lære å kjøre, få en tatovering". Hopp over dem, vær så snill.
Alt jeg ber om...
"Finne ekte kjærlighet." Hvorfor føles det som du har gitt opp det også?
- Nå er du urettferdig. - Jeg vil at du skal vite at du er utrolig.
At du skal leve ditt beste liv.
Du må opp av hullet du har gravd deg ned i.
- Jeg er ikke i noe hull. - Beklager, ingen diskusjon.
Jeg vil ikke være der til å grave deg ut, men jeg kan etterlate deg en spade.
Jeg vil at du skal fullføre listen.
- Vent litt. - Mamma, du kan ikke bare si det, og...
Ok, hver gang du krysser av noe på listen,
vil Brad gi deg en av disse DVD-ene som jeg skal spille inn.
Og når listen er helt ferdig, vil du få denne konvolutten.
Men klokka går.
Listen må være ferdig før nyttår. Ellers får du ingen konvolutt.
Dette er helt utrolig.
Jeg kødder ikke. Dette er alvor.
Dette er livet ditt. Og jeg er glad i deg.
Ses i den neste DVD-en.
Dette er sinnssykt.
"Ta av i en moshpit. Spille én mot én mot en fra New York Knicks.
Gjøre standup." Forklar den for meg.
Lucas og jeg sverget på at vi skulle prøve oss i Comedy Cellar.
Jeg har vitsene jeg skrev.
- De må jeg lese. - "Slutte fred med pappa.
Bli en god lærer." Dette kan og bør du gjøre.
Hvorfor det? Så jeg kan arve penger?
- Ja. - Nei, det er bare ekkelt.
Jeg sverget på aldri å gå inn i et klasserom igjen.
Herregud, hva så? Vær vikar i et par uker.
Sett på Lillefot og vennene hans på en av de gamle TV-ene, og voilà.
Eller kanskje du vil like å undervise. Er ikke det idéen her?
Ikke min idé.
Jeg har kjent deg lenge. Du vil uansett aldri like å drive det selskapet.
Jeg elsker at dere er ærlige.
"Finne ekte kjærlighet." Du elsker jo Finn.
Han er så søt, så morsom. Og har visstnok en diger tiss.
Dere har vært sammen gjennom tre nye iPhoner.
Du bør vite om du elsker ham nå.
Jo, men vi skulle bare bo sammen midlertidig.
Så ble mamma syk, og det virket lettere å ikke finne noe eget.
Som er akkurat det hun mente.
Du tar ikke tak i tingene. Som ikke å fortelle Finn om listen?
Husker du da vi slo opp før forlovelsen?
Det gjør hele verden. Var det ikke på nyhetene?
Så festlig.
Jeg ba moren din om råd, og hun fortalte om prøven på ekte kjærlighet.
- Husker du den? - Så vidt.
Fire spørsmål du skal stille deg selv?
- Eller er det pesach? - Ja, fire spørsmål.
Én, kan du fortelle ham alt du har på hjertet?
To, er han snill?
Tre, hjelper han deg å bli den beste utgaven av deg selv?
- Som betyr? - Alex i full blomst, med Finn.
Fire, kan du se ham for deg som faren til barna dine?
Elizabeth ba meg spørre meg selv om det. Om Lucas bestod, var alt i orden.
Dette er helt sinnssykt. Jeg vet det. Men jeg stoler på moren din.
Dessuten, hva har du å tape?
Er Finn snill? Helt klart.
Hjelper han meg å bli den beste utgaven av meg selv?
Kan jeg fortelle ham alt jeg har på hjertet?
Det kan jeg knapt med meg selv.
Kan jeg se ham for meg som faren til barna våre?
Hva i helvete driver du med?
- Hei, vennen min. - Hei.
Jeg gjør røykehuetesten på spillet mitt.
- Hva? - Røykehuetesten?
Unge liker å spille videospill når de er steine,
så det må være enkelt nok når du er høy,
men likevel utfordrende når du ikke er det. Skjønner du?
- Jeg må snakke med deg om noe. - Nå?
Ja.
Som en motivasjon i livet er dette ganske genialt.
Du burde gå for det. Det er arven din.
- Ja? - Ja.
Tenk på hvor friheten det vil gi deg. Oss, faktisk.
Jeg kan fullføre Amerikansk zombie, og du kan lede firmaet, ikke undervise.
- Hvilket firma? - Spillfirmaet jeg alltid snakker om.
Du kan bygge merkevaren, og vi kan være sammen hele døgnet.
Er det sånn du ser meg? At jeg jobber for deg i ditt ikke-eksisterende firma?
Nei, det er vårt firma. Det ville være gøy å jobbe sammen igjen.
Husker du da vi hadde det gøy, før du ble fiksert på døden?
Moren min døde nettopp.
Ja, men du burde prøve å ha det moro igjen, for moro er så...
- Så moro? - Ja.
Moro er moro. Det er et flott slagord for firmaet.
Og moro er mye morsommere med noen spenn i lomma.
Om vi vil ha barn en dag. Hvordan får vi råd til det?
- Nå vil du ha barn? - Ikke egentlig, men du vil sikkert det.
Så hva mer må vi gjøre?
Moshpit? Så kult. Få tatoveringer? Hva med like tatoveringer?
Finne ekte kjærlighet?
Jeg skal vise deg ekte kjærlighet her og nå på spisebordet.
Kom igjen, Alex! Du overreagerer. Kom opp, så snakker vi om det.
Du behøver ikke å jobbe i spillfirmaet. Jeg bare tullet. Det var en spøk!
Det var en morsom spøk.
Håper du er fornøyd.
Nei takk.
- Moren din ville vært så glad. - Som Zoe sa, hva har jeg å tape?
Jeg er singel, arbeidsledig og liker å krysse av ting på en liste.
Og det er den eneste måten jeg får se mammas DVD-er på.
Ja. Det venter en ny en hver gang du gjør et punkt på listen.
- Kan jeg spørre om noe? - Ja.
DVD-er? Seriøst?
Moren din ville at du skulle ha noe håndfast som du kunne beholde.
- Er det kjæresten din? - Nina. Hun bor i Chicago.
- Får jeg lov? - Ja.
- Jøss. Hun er kjempevakker. - Du sier det som om det overrasker deg.
Hun har fantastiske kinnbein og noe som ser ut til å være en perfekt kropp.
- Og du har lunsj på slipset ditt. - Det var morsomt.
- Si ifra når du skal gjøre standup. - Jeg skal sette Nina tilbake.
Skal det være sånn mellom oss hele tiden? Jeg gjør bare det moren din ba om.
- Det er alt. - Unnskyld.
Og i mellomtiden... Hvor vanskelig kan det være å lese en bok?
Helvete.
*LÆRE Å SPILLE CLAIR DE LUNE SÅ MAMMA SLUTTER Å MASE OM DET.
*BLI EN GOD LÆRER
OFFENTLIGE SKOLER INGEN LEDIGE STILLINGER
*FÅ EN TATOVERING
*GJØRE STANDUP! ÉN GANG I LIVET! JEG ER MORSOM.
Jeg mister venner også.
Jeg er vennskapenes Marie Kondo, om Marie Kondo var den som ble kastet ut.
Første gang?
- Jeg støtte på en venn en dag, og... - Det går bra.
Hun så flott ut, var gravid.
Selv om det går elendig, ser du bra ut. Jeg liker T-skjorten din. Den er sexy.
- Jeg ville knullet T-skjorten din. - Jeg lå med ham.
Da var tiden min over. Takk. Gi konferansieren en applaus.
- Jeg heter Jackson. - Hei, Alex.
Vårt neste offer...
- Skal vi treffes etterpå? - ...jeg mener gjest, er...
- Nei. - ...Alex Rose. La oss gi ham applaus.
Hei, alle sammen.
- Hei. - Hallo.
Dere trodde nok det ville komme en mann da dere hørte navnet Alex. Det skjer ofte.
Det var ikke lett å vokse opp med et guttenavn.
Jeg kom gråtende hjem etter at barna ertet meg,
og jeg ba broren min, Joanne, om å gi dem bank.
Du er ikke morsom!
Men jeg ville fortsatt klint med deg.
Hvor var vi?
Da jeg var 15, var jeg forelsket i min brors venn, Jeremy.
Når han kom fra skolen, smøg jeg meg inn ved siden av ham, kul og sexy,
og sa: "Hva skjer?" Og han sa...
Sug meg!
Hva feiler det deg?
Dette er Jackson, dere.
Han la an på meg. Sa at han ville knulle T-skjorten min.
Jeg tenkte over det, men jeg liker T-skjorten.
Og ærlig talt, mikropeniser er så generasjon X.
Er det alt som skal til? Bare én penisvits?
Jeg skulle tatt med hele mappen. Den er så stor.
Ha det bra, New York.
Flott. Og tre minutter før tiden. Det er perfekt.
- Hei. - Hei.
- Hva gjør du her? - Du inviterte meg.
Gjorde jeg? Håper du likte katastrofen.
Det var ikke det. Du fikk latter. På slutten.
Og du får en av disse. Én ferdig, elleve igjen.
Det var en grunn til at jeg tilfeldigvis inviterte deg.
Hei, jenta mi. Jeg ville gitt alt for å ha sett deg på scenen.
Du var sikkert livredd.
- Ja. - Men levende, ikke sant?
Du var et fryktløst barn. Hva har skjedd med det?
Det vet jeg ikke. Livet.
Jeg tror du har møtt skikkelig motgang. Og jeg skjønner.
Men jeg har sett deg gradvis begynne å godta det trygge og mindre smertefulle.
Men vennen min, å godta noe får aldri frykten og smerten til å forsvinne.
Og det kan jeg si deg av erfaring. Så jeg vil at du skal prøve noe for meg.
Den neste uken vil jeg at du skal gjøre noe som skremmer deg hver eneste dag.
Én ting som gjør deg fullstendig kvalm.
Sånn følte jeg meg etter at faren din dro, og jeg startet bedriften.
Det var skremmende. Men det endret livet mitt.
- Skjønner du? - Skjønner.
Vi ses i den neste. Over og ut.
Jeg vet ikke om jeg orker å gjøre noe skummelt hver dag,
i tillegg til alt det andre.
Jeg kunne kanskje gjort det to ganger i uken, om jeg fikk et par Xanax.
Hva ville du gjort?
Det er lett. Jeg ville gått rett inn til Sullivan
og spurt om hvorfor jeg ikke er partner ennå.
Det er sprøtt. Når jeg sier at jeg skal gjøre det, blir jeg kvalm.
- Så latterlig. Jeg er voksen. - Med ketchup på slipset?
Med ketchup på slipset én gang.
Som er for redd til å be om det jeg fortjener.
Gå til Sullivan i morgen og be om det som er ditt.
Hva så om han er den skumleste, mest rynkete gamlingen i New York?
Ja, akkurat. Jeg skal gjøre det i morgen.
Eller kanskje dagen etter. Hva med deg?
Det er opplagt. Slutte fred med pappa. Vi har aldri helt funnet tonen.
Fordi brødrene mine er så perfekte, oppfører han seg som jeg er en fiasko.
- Men det er du ikke. - Å nei?
Hvorfor kommer jeg da ikke gjennom ett kapittel av Moby-Dick uten å sovne?
Og jeg har ikke ett jobbintervju.
Å ja, jeg jobber pro bono for et krisesenter. De har et klasserom...
- Jobber du gratis for et krisesenter? - Ja.
Så beskjeden, Bradley.
De har et klasserom for elevene på videregående som bor der.
De trenger en lærer for resten av semesteret.
- Er det interessant? - Kanskje.
Ja.
Hvorfor er du så hyggelig mot meg? Får du en bonus om jeg får arven min?
Jøss. Ok, nå har du såret meg.
Jeg vet ikke hvorfor. Jeg tror bare at du ville passe godt.
Jeg vet hva du tenker.
Hva gjør ei jente som meg med en sånn bok?
Du er bedre enn meg. Jeg kom bare til første kapittel.
Samme her. På videregående og på college.
Så var jeg på TikTok og hatet meg selv enda mer enn før, og ville prøve igjen.
Noe løsnet, jeg fant rytmen, og nå kan jeg ikke legge den vekk.
Så du sier at jeg bør få meg TikTok?
Dørene lukkes.
Barnet til vår faste lærer kom én måned for tidlig.
- Takk for at du kunne ta over. - Takk for at dere spurte.
Målet er å holde ungdommene i balanse,
og at de skal holde tritt med fagene mens de bor her.
- I uker, iblant i måneder. - Greit.
Læreplan og papirer for hvert barn.
Senere vil du møte dr. Taylor, en av terapeutene våre.
Trenger du noe mer, bare spør. Så kan jeg si hvorfor du ikke kan få det.
Lykke til.
God morgen. Jeg er Miss Rose.
Hei, kan vi roe oss ned så vi kan starte?
Aaron! Kom igjen, gi meg genseren min.
- Kan du gi henne den? - Det er ikke morsomt.
Kom igjen. Rosa er ikke din farge.
- Takk, Deres Majestet. - Takk.
Noen syns at Hamlet er et stykke om ubesluttsomhet.
Følelsen når du ikke kan bestemme deg for Edward eller Jacob,
eller hvem de sexy vampyrene er nå.
Du må oppdatere referansene dine.
Jeg vil at alle skal skrive om en gang dere hadde noe veldig viktig å gjøre.
Men, som Hamlet, fant dere ikke noen måte å handle på.
Dere har 30 minutter.
- Jøss, så vakkert. - Takk.
Men det er ikke oppgaven vi holder på med, Ezra.
Samme det.
Ikke et dumt uttrykk når det gjelder Hamlet.
- Hva med å starte med det? - Fordi jeg gir blaffen.
Fordi "å være eller ikke være" er et dumt spørsmål.
Kanskje det. Eller kanskje det er det viktigste spørsmålet.
Om du ikke er enig, kan du kanskje skrive om det.
I mellomtiden kikker jeg nærmere på den vakre kunsten.
- Få den tilbake! - Absolutt, når du er ferdig.
Au!
- Hva driver du med? - Jeg handler.
Å, herregud.
- Han ville ikke skrive og ga meg fingeren. - Du tok noe verdifullt fra ham.
Det visste jeg ikke.
- Det sto i mappen jeg ba deg lese. - Rett før timen.
Disse ungdommene er veldig sårbare.
Det må du virkelig forstå om dette skal fungere.
Jeg kan undervise dem. Jeg vil det. Ikke gi meg sparken.
- Hvem skal få sparken? - Ingen. Ennå.
Dette er Alex Rose, læreren anbefalt av Brad Ackerman.
Det er hennes første dag, og det går ikke bra.
Jeg husker din første dag, Carol. Faktisk hele uken.
Veldig morsomt. Kan du hjelpe Alex med å finne ut av dette?
Ja, veldig gjerne.
Moby-Dick- jenta.
Det hørtes ikke bra ut.
Moren til Ezra døde i fjor. Han og tanten er her
mens hun løser en vanskelig familiesituasjon.
- Moren min døde nylig. - Så leit.
Takk. Men jeg tenkte at det var noe jeg kunne komme i kontakt med ham om.
Ingen dum idé. Men jeg ville ventet litt før jeg prøvde det.
- Men... - Unge som ham er som katter.
- Katter? - Du må vente til de kommer til deg.
Selv når hele kroppen din skriker etter å klø dem bak øret.
- Tålmodighet... - ...er en dyd.
Ja, en jeg fortsatt gjør meg kjent med.
- Takk, dr. Taylor. - Bare hyggelig, Miss Rose.
- Alex. - Garrett.
- Skal vi gå gjennom resten av papirene? - Ja.
Å, faen, det kan jeg ikke.
Jeg trodde vi var ferdige klokken seks, og jeg har en middagsavtale...
Med faren min. Vi skal spise middag.
- Men kan vi prøve igjen? - Ja, jeg er her på mandager og torsdager.
Eller du kan ringe meg når som helst.
Hei, pappa!
- Hei. - Beklager, det var et problem med toget.
Om du beregner litt ekstra tid, vil det ikke...
...oppstå problemer. Ja.
Men et liv uten problemer ville vel vært litt kjedelig.
Ja, jeg skal vurdere det. Kom. Hvordan går det?
Bra.
Et krisesenter. Det er annerledes. Men bra. Jeg er glad du underviser igjen.
Takk. Om jeg bare klarer å ikke få sparken.
- Ikke gjør det. - Hva har jeg gjort?
Du gjør narr av deg selv. Det er ikke morsomt nå.
Var det morsomt før?
- Ikke egentlig. - Nei.
Men moren din pleide å si at humoren min er litt...
Hun ville at vi skulle komme bedre overens.
- Ikke være så sinte på hverandre. - Jeg er med. Og jeg er ikke sint på deg.
Litt frustrert av og til.
Jeg prøver å finne en ny vei for meg selv,
og jeg vil gjerne føle at du støtter meg.
Lucas fortalte om testamentet. Selvsagt, alt du måtte trenge.
Nei, ikke penger. Følelsesmessig støtte. Herregud.
Hva?
- Det virker som du er sint, ikke jeg. - Jeg er ikke sint.
- Ok, greit. Kanskje litt. - For hva?
Egentlig føler jeg alltid at jeg skuffer deg.
- Husker du da jeg sluttet som lærer? - Ja.
Du sa at du ikke var overrasket.
- Nei. - Jo.
Nei, jeg sa at jeg var skuffet.
Du hadde noen problemer, og du ga opp en karriere du var glad i.
Skulle jeg lyve og gi deg en klem? Det tok moren din seg av.
Ja, for hvem ville klemme barnet sitt når det urettmessig har fått sparken?
- Og mamma løy aldri for meg. - Å, kom igjen.
Dette var hennes idé.
- Du tror at hun var perfekt. - Hun var flott.
Gud forby om noen skulle velte pidestallen hun er satt på, men jeg lover deg,
hun var ikke perfekt eller en helgen.
Å ja? Hva gjorde hun som var så fælt? Lot hun bikkja spise tøflene dine?
- Nei. - Betalte ikke et biblioteksgebyr?
Hun snøt på skatten. Nei, hun var utro mot deg.
- Pappa? - Kan jeg få regningen?
Pappa.
Du sier at hun var utro, ikke sant?
Du kan ikke bare slippe en sånn bombe og gå.
Jeg var 15 da dere skilte dere, var det da?
Hvorfor stikker du av? Stans!
Ting skjer i et ekteskap, Alex.
Men vi kom oss gjennom det og hadde noen gode år sammen.
- Kan vi la det være med det? - Nei.
Jeg må vite det.
Det var før du ble født.
Det var ikke bare noe tilfeldig. Noe...
Det skjedde noe mer.
Skal vi gå en liten tur, jenta mi?
Tuller du?
Har jeg forstått dette riktig? Du sier at pappa...
...ikke er faren min.
Mamma hadde et forhold til en musiker som het Johnny Alvarez.
Han spilte visst på en klubb i Greenwich Village.
Det er bare... Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Johnny Alvarez? Høres ut som mor likte en bestemt type menn.
Lucas.
Hun avsluttet forholdet da hun ble gravid,
og hun og pappa avtalte ikke å si det til meg. Eller noen av oss.
At det var måten de kunne redde ekteskapet på.
Jeg kan ikke forestille meg hvor vanskelig dette må være.
Jeg er et sted mellom nummen og rasende.
Hvem er jeg?
Og hvorfor har ikke noen, altså mamma, giddet å si det?
Det forklarer mye om pappa. Hvorfor han ikke var like glad i meg.
- Nei. - Det er ikke sant.
Han er faren din. Han oppdro deg.
Jeg vet ikke.
- Jeg tror jeg må finne ham. - Jeg vet ikke om det er lurt.
Hvordan kan du si det? Alex må vite hvem hennes biologiske far er.
Ja, men selskapet er et familiemerke som folk stoler på...
Hva? Det går gjennom en stor overgang, og om historien kommer ut...
Historien? Tuller du?
Vi skal gjøre hva som helst for å hjelpe deg med dette.
Jeg mente ikke det.
- Hvorfor er jeg alltid skurken? - Du er så flink til det.
Julian mente det ikke. Han har bare hatt det vanskelig.
Med hva? Å oppdra to fantastiske barn? Å være gift med en perfekt kvinne
som tok den perfekte jobben jeg ikke var skikket til?
Fordi moren hans er død.
Det er ikke bare du som savner henne.
- Jeg vil snakke med Brad Ackerman. - Har du en avtale?
- Nei, men jeg... - Alex!
- Hei. - Har vi en avtale?
Jeg skulle ut og handle.
Nina kommer til byen neste uke, og det er på tide med et nytt slips.
- På grunn av det jeg sa? - Ja.
Jeg har alltid håpet å kunne forandre bare én persons liv.
- Hvorfor er du her? - Jeg er ferdig med Moby-Dick.
Jeg ville hente DVD-en min, og jeg ville be om din hjelp med noe.
Ja da... tror jeg.
Det jeg er besatt av, er hvorfor hun ikke fortalte meg det.
Vi fortalte hverandre alt. Var hun redd eller skammet hun seg?
- Ga hun deg noensinne et hint om det? - Nei, hun sa aldri et ord.
Ærlig talt høres hele greia temmelig usannsynlig ut.
Kanskje det var en del av henne,
og en av grunnene til at hun sendte meg på denne "Alex i eventyrland"-reisen.
- Nei, for kjedelig. - Hva?
Anstreng deg litt, Bradley.
Så... vil du hjelpe meg å finne Johnny Alvarez?
- Selvsagt. Vi kan starte med å google ham. - Du tenker virkelig på alt.
Ok, smartingen, hva fant du?
En bandleder som het det, men han ble født i 1918.
Jeg prøvde John, Juan, Jonathan... Det var noe sånt som tusen treff.
Perfekt for en ungdomsskoleavslutning.
- Kom an, det er til den fantastiske Tina. - Nina, faktisk.
Jeg har en jeg bruker i skilsmissesaker, men hun er dyr.
- Om det er pengene, kan jeg snakke... - Nei, det er...
Det føles som jeg har falt ned i et rart kaninhull.
Familiehemmeligheter, privatdetektiver, å bli venn med en advokat.
- Ingenting gir mening mer. - Er vi venner nå?
Ser bra ut.
- Ja? - Ja.
- Alt du trenger, er en passende dress. - Jeg skulle faktisk...
- Kjøpe en ny dress. - Ja.
Hei sann, jenta mi. Liker du den nye stativgreia til kameraet?
Ikke dårlig, bare litt ustøtt.
Stolen vår. Den trenger litt omsorg.
Jeg må ta meg av det før jeg...
Før jeg... Hvorfor er det så vanskelig å si "dør"?
Jeg skal dø.
Hvordan er sitatet?
"Hvilke drømmer som kan komme når vi kaster disse støvets lenker, det må..."
- "...må stanse oss." - "...må stanse oss." Det høres bra ut.
Som om jeg kunne bli, men i en kul drømmetilstand
uten smerte eller lidelse.
Når det gjelder lidelse, hvor lang er denne boka?
Jeg har lett etter en inspirerende forbindelse
mellom boka og listen.
Men det beste jeg fant, var at jeg er Ahab, du er hvalen min,
og jeg har sendt deg ut på et håpløst oppdrag.
Jeg er ikke lite frekk.
- Nei, mamma, du har... - Ikke sant? Hva driver jeg med? Leker Gud?
Som om jeg er et slags forbilde
når det gjelder kunnskap eller dyd, noe jeg kan love at jeg ikke er.
Ja, pappa har sagt det.
Sannheten er at jeg...
Jeg...
Sannheten er at jeg våknet og var overbevist
om at jeg bør la deg slippe dette sinnssyke oppdraget.
Men jeg så på listen igjen,
og det sier jeg deg, du var bare 13 da du skrev den,
men den er et kart mot ditt beste jeg. Skjønner du hva jeg mener?
Jeg vil bare si at om du sliter eller føler deg som en fiasko,
er det greit. Det er ingen skam å be om hjelp.
Det lærer jeg mer og mer hver eneste dag.
"Kall meg Ismael." En av verdens beste førstelinjer.
Ja.
Husk det jeg pleide å si: "Kall meg mamma, bare pass på å ringe og kalle meg det."
Greit, jenta mi. Til neste gang. Jeg er glad i deg. Over og ut.
Jeg husker at du var en veldig talentfull elev.
Du hadde et stort hjerte, men ikke så mye disiplin.
Jeg ville spille Green Day og Fiona Apple, og du ga meg skalaer og Bach.
Hvorfor "Clair de Lune"?
- Det var mammas yndlingsstykke. - Moren din var noe for seg selv.
Det var så leit å høre at hun hadde gått bort.
Jeg vet at du ikke har mange elever nå,
men det ville betydd mye for henne at jeg gjør dette med deg.
Greit, tre betingelser.
Du kommer tidsnok, du øver hver dag, inkludert skalaer,
og du opptrer på konserten i juni.
*HJELPE FOLK OG UTRETTE NOE
*FÅ EN TATOVERING - IKKE NØDVENDIG! *OVERNATTE UTE
SPILLE ÉN MOT ÉN MOT EN FRA NEW YORK KNICKS
*LÆRE Å KJØRE BEST Å DROPPE DENNE!
PAPPA: TENKER PÅ DEG. RING NÅR DU KAN.
Jeg var på biblioteket og så noen bøker som kan interessere deg.
- Nå vil du kjøpe min respekt? - Heller låne den.
De må leveres om to uker.
Jeg vet at du er interessert i kunst, så jeg fant noen bøker,
inkludert en utrolig biografi om Egon Schiele.
- Han er... - Jeg vet det.
Å, og denne DVD-en.
Den foregår i New York i dag.
Omtrent 90 minutter, og han som spiller Hamlet er sexy, så ta en kikk.
Hei, Miss Rose!
Ja.
Jeg lot ikke som Ezra var en katt, og det slo helt feil...
- Ja, helt klart. - Du ser bra ut.
Nei, det går bra. Si hei til Theo fra meg. Ok. Ha det.
- Hei. - Unnskyld.
- Hva sa du? - Ezra fikk ikke være katt.
Nei, etter det.
Du ser bra ut, tror jeg.
- Akkurat. Takk. Du ser... - Våt, sint og frustrert ut.
- Jeg trenger hjelp. - Du ringte aldri.
Jeg skulle det. Men så skjedde det masse rotete familiegreier...
For et sammentreff.
Det er min spesialitet, og jeg vil gjerne hjelpe.
Men jeg er sent ute til et møte, og jeg skal noe etterpå, derfor smokingen.
Hvorfor blir du ikke med meg? Daten min kan ikke.
Vi kan snakke om Ezra eller hva annet du vil.
Jeg vet ikke. Jeg er ikke en person som du vil ta med på et stilig arrangement.
Hvem sier det?
- Dette er fantastisk. - Flott, hva?
- Jøss, er det Patrick Ewing? - Liker du basketball?
Jeg var point guard ungdomsskolelaget.
Jeg elsket Knicks, og jeg må snakke med ham.
Det er en lang historie. Som jeg skal fortelle om du er veldig snill.
Om du er snill, skal jeg kanskje introdusere deg.
Kjenner du ham?
Jeg skal henge jakken i garderoben, så kommer jeg.
Patrick Ewing.
- Ja. Takk. - Vær så god.
- Skal ikke du ha smoking? - Skal ikke du ha finkjole?
Ikke vær så kjønnsnormativ.
Du har i hvert fall et fint slips. Du ser bra ut.
Ikke sant?
Alex, dette er Nina Keller. Dette er min klient, Alex Rose.
Så hyggelig. Jeg har hørt mye om deg.
Ja, deg også. Du må være Brads yndlingsklient.
Nina har fått jobb, hun skal lede ordførerens Manhattan-initiativ.
- Jøss. - Hun skal flytte tilbake hit.
"Jeg trodde jeg slapp unna, men nei."
Gratulerer.
Hva gjør du her? Jeg ventet ikke å se deg her.
- Hun er med meg. - Garrett.
- Nina. - Dr. Taylor.
- Dere kjenner hverandre. - Det gir mening.
- Garrett kjenner alle. - Jeg trodde jeg var spesiell.
Det er du. Nina og jeg var på en fryktelig date for lenge siden.
Det er umulig å ha to alfaer i et forhold. Noen må alltid være beta.
- Det er vel her jeg kommer inn. - Nei da, du har alfaen ei jente trenger.
- Hørte du? Jeg har alfaen... - Skål for alfaen din.
- For Brads alfa. - Skål.
- Jøss. Det er... Skål. - Jeg elsker dette.
Jeg tar den 16 år gamle whiskyen. Takk.
- Litt av et oppmøte her. - Ja. Vi har vært flinke, ikke sant?
Delvis fordi du overtalte firmaet til å betale for tre bord.
Ja, det var billigere enn å gjøre meg til partner.
- Så, du og Nina? - Ja. Så, du og Alex.
Hun stilte opp på kort varsel.
Det gir mening. Hun virker ikke som din vanlige type.
Hva er det?
- Vet ikke. Noen litt mindre... - Han scoret på returen og vant!
- Og publikum tok helt av. - ...hva nå det der er.
Jøss! Det var helt episk.
Akkurat. Det jeg ikke visste at jeg manglet.
Verdens beste Knick!
Jeg kan ikke tro at du fikk Patrick Ewings e-postadresse.
- Jeg tror bare han prøvde å bli kvitt meg. - Nei. Du sjarmerte ham.
Akkurat som du sjarmerte meg.
Jeg liker virkelig å snakke med deg.
- Og jeg liker å høre på at du snakker. - Jeg liker å snakke med deg også.
Og lytte.
Og iblant liker jeg å se dypt inn i øynene dine.
Er dette en stirrekonkurranse?
Jøss.
Ikke la meg distrahere deg, for jeg er fast bestemt på å vinne,
men hva med en ordentlig date?
- Hva med det at vi... - Jobber sammen?
- Jeg er jo egentlig bare konsulent. - Det er ikke noe "bare" ved deg.
Det har jeg villet siden jeg så deg på undergrunnen.
- Så, hva med en date? - Hva tror du vi har vært på i kveld?
Ok.
JUNI
Lucas er en kompis, har alltid vært det.
Kona hans er Zoe, og vi ble bestevenner da de ble sammen.
Og Julian er eldstesønnen og underviser juss ved Columbia.
- Jøss, jeg er imponert. - Ja, det er han også.
- Jeg ville ikke være sent ute i dag. - Vi er ikke sent ute.
Du behøver ikke å bevise noe for brødrene dine eller faren din.
Takk.
Beklager, jeg er ikke...
- Garrett er en hit. - Ja.
Kan jeg si noe? Du ser annerledes ut. På en god måte.
Jeg føler meg annerledes. Garrett har noe med det å gjøre, men...
- Det er også listen for livet. - Å ja?
Ja. Hvem vet om jeg gjør alt, men jeg vet ikke om det engang er poenget.
Hva med å slutte fred med pappa? Han vil bare finne en vei fremover.
Jeg vet det, men...
Jeg må finne ut om Johnny først, og vi har ikke funnet ham, så...
- Hei, bordet deres er klart. - Kom igjen.
Når vi snakker om listen, du vil aldri tro hva jeg skal i morgen.
Det var en vidunderlig, original tolkning.
Den neste er Alexandra Rose som skal spille "Clair de Lune".
Unnskyld meg.
*LÆRE Å SPILLE CLAIR DE LUNE SÅ MAMMA SLUTTER Å MASE OM DET.
Husker du da du og brødrene dine hadde en bod for både bilvask og limonade,
og de antok at pengene skulle gå til deres videospill.
Utdannelse er en viktig del av hvordan vi støtter familiene her.
Men du hang disse overalt,
til de til slutt måtte gi seg, og alle pengene gikk til Dyrebeskyttelsen.
*HJELPE FOLK OG UTRETTE NOE
PENGEINNSAMLING
10 000 FOR Å SPILLE MOT PATRICK EWING
Å, er det deg?
- Det er meg. - Deg?
- Deg og meg. - Himmel og hav.
- Klar? - Jeg er klar.
Hva kan du?
FINT MOT VENSTRE, GÅ MOT HØYRE
*TA AV I EN MOSHPIT!
Herregud! Er alt i orden?
Jeg sa nei til moshpiten.
- Ja! - Ja!
Men ikke gå nær et tatoveringsstudio eller noe slags kjøretøy.
*LÆRE Å KJØRE
Jeg prøver.
- Jeg vet at du prøver... - Har du den?
Skriv et brev fra deg til deg selv.
Så her er vi. Bli en god lærer.
Jeg så filmen du ga meg.
Det visste jeg at du var.
HVORFOR SÅ REDD?
Og om du faktisk ser på dette nå...
Jeg er så stolt av deg, Alex.
- Hei. - Hei.
*FINNE EKTE KJÆRLIGHET
Alex?
- Hei! - Pappa.
Hva gjør du på disse kanter?
Jeg har drukket kaffe med en fra jobben. Hva med deg?
Jeg hadde et møte i nærheten og venter på en Uber.
- Beklager at jeg ikke har tatt kontakt. - Nei, jeg forstår.
Eller, jeg tror jeg forstår.
- Jeg trenger bare litt mer tid. - Jeg vet det.
Godt å se deg.
- Beklager at jeg er sen. - Nei, jeg var tidlig ute. "Clair de Lune."
Ni ferdige, tre igjen.
Helt på likt.
Jeg vil prøve detektiven igjen.
Ja, hun kom ingen vei, og det koster masse penger...
Det er ordnet.
Du kan betale meg senere, eller la være. Du kan bare fortsette som stylisten min.
Poenget er at vi må finne Johnny.
- Takk. - Helt i orden.
Sandwicher.
- Hvordan går det med Garrett? - Veldig bra.
Ok.
- Hvorfor ser du sånn på meg? - Det er nok ingenting, bare...
Er det rart at han aldri vil sove over?
At han alltid velger filmen eller restauranten.
Det er som om vi bare lever i hans verden, og at han av og til besøker min.
Ja.
- Hva? - Det høres ikke uviktig ut.
Hvordan kjenner du noen om du ikke har sett bokhyllen deres
eller det sinnssyke de har i kjøleskapet?
Hvorfor blir du rar hver gang vi snakker om Garrett?
- Jeg trodde dere var venner. - Vi er det. En bestemt type venner.
En som ikke liker hverandre?
Poenget er at du bør snakke med ham om det før det blir betent.
Ok.
Sakina vokste opp her, men jobber med mikrofinansiering i Mumbai,
og Russell leder det psykiatriske instituttet.
Kan jeg be om en tjeneste? Kan vi la være å snakke om listen?
- Alle elsker jo den historien. - Men det er livet mitt.
Det begynner å føles som jeg er et kjæledyrtriks.
Ja da, selvsagt. Ikke noen liste for livet.
- Er alt i orden? - Ja da.
- Alex? - Det er ingenting, det er bare...
Hvorfor er vi aldri hos meg? Lager middag hos meg, for eksempel.
- Fordi du elsker leiligheten min. - Jo da, den er fantastisk, det er bare...
Den er din. Det er ditt liv og dine venner.
Jeg trodde kanskje du ville ønske å være en større del av mitt liv også.
- Vi har vært sammen med din familie. Vi... - Vi spiste brunsj én gang.
Du sier at jeg bør jobbe mer med å finne ut av følelsene mine, så...
Her er de, funnet ut.
Takk, og jeg beklager.
Du har rett. Jeg er en dårlig gjest fordi jeg er en kontrollfrik.
- Jeg er absolutt en kontrollfrik. - Kanskje du bør gå til psykolog.
- Kanskje jeg bare bør sove over hos deg. - Å ja?
Ja.
Bare et øyeblikk.
Hei, Bradley. Ja, hva skjer?
Å, herregud.
- Vennen min? - De har funnet pappa!
De har funnet Johnny.
Han er i Vermont, er musiker, men under et annet navn.
- Derfor fant vi ham ikke. - Utrolig.
- Var faren din savnet? - Nei. Jo.
Det er en lang historie, som jeg nok må fortelle nå.
Som er bra, for jeg har ikke lest artikkelen din,
og jeg får ikke snakke om Meghan Markle.
Jeg heter Alex.
- Hei. - Hei.
Hei.
OKTOBER
Så, hva har du bestemt?
Vi drar til Burlington i morgen.
Jeg går dit Johnny spiller og ser hva som skjer.
Er ikke det litt for direkte?
Kanskje, men om jeg ringer, og han avviser meg,
vet jeg ikke om jeg klarer det.
Jeg må gå. Min første gjest er her. Jeg melder fra.
- Lykke til. - Takk. Jeg kommer!
- Hei! - Hei.
- Hvordan går det? - Kom inn.
Stedet ser fint ut med de nye møblene. Det virker så...
- Lite? - Det føles som deg. Så søtt.
Du er snill.
La meg ta med denne på kjøkkenet, og så skal jeg skifte.
Føl deg som hjemme.
Takk. Ja.
Ikke sitt i lenestolen. Jeg må fikse fjærene.
Ok.
Kan du åpne?
- Hei. - Jøss, du er enda mer sexy enn Alex sa.
- Jeg er Megan. - Jeg...
Du er Garrett, dette er kjæresten min, Nell. Alex, vi er her.
- Jeg kommer. - Hei, hva skjer?
- Hei. - Jøss, dette stedet er lite.
Jeg lurer på hva hun betaler. Å, herregud.
Har du tatovert deg, Alex?
- Er det... Ja. - Listen!
Utrolig hvor mye hun har gjort. Bortsett fra...
*FINNE EKTE KJÆRLIGHET
...den ene som ikke er krysset av.
Ta deg sammen, Garrett. Det må skje før nyttår.
- Jeg tar meg av det. - Elsker henne, hun åpner hjemme hos andre.
Hei.
- Hei, jeg er Zoe. - Hei.
- Nell. Så hyggelig. - Jeg har hørt om deg.
Lucas.
Ok, vent. Jeg har en god en.
Vil du heller reise i tid 100 år inn i fortiden eller fremtiden?
Fremtiden, selvsagt.
Rakettbelter, en kur for kreft og vi kan leve evig.
Det er vel og bra, men alt i alt...
Hvem vil leve evig? De fleste uker overlever jeg så vidt til fredag.
- Eller onsdag. - Akkurat.
- Jeg mener det. - Jeg vil leve i nået.
Har du lest Det er nå du lever?
- Selvsagt. - Hva?
Jeg liker ikke å be noen om å vipse meg. Jeg er ikke...
- Det er så ubehagelig. - Bare gjør det.
- Du overtenker dette. Hva misliker du? - Å bruke mye koriander.
Hva? Nå får jeg vite at du ikke liker det? Sandaler med sokker. Beklager, bestefar.
Hva er vitsen med dette?
Hva? Jeg skal forklare det senere. Jeg kan ikke...
Nei, jeg må vite hennes, for hun har en million.
Jeg har et spørsmål til Garrett. Uten noen fordømmelse.
- Har du hatt et forhold til en pasient? - Seriøst?
Hvorfor? Har du ligget med en av legene dine?
- Teller dermatologen min? - Hurra!
- Hurra!
Har du ligget med en av legene dine?
Er det sånn jeg virker? Som en snik som ville ligge med sin egen pasient?
Nei, det var bare en lek. Vi hadde det gøy.
- Innrøm det, det var en morsom kveld. - Kanskje ikke for alle.
Da du organiserte denne middagen, tenkte du i det hele tatt
på å samle en gruppe mennesker som hadde noe som helst til felles?
I tillegg til meg? For jeg håpet liksom at det ville holde.
Hei. Unnskyld om du følte deg utenfor, og jeg ikke la merke til det.
Jeg var bare glad for at du fikk treffe vennene mine.
Og ha idiotiske samtaler om ingenting. Vet du hva Megan fortalte meg?
At jeg måtte skjerpe meg så du kunne krysse av ekte kjærlighet.
- Nei. - Vet ikke hva som var verst.
At du ikke har krysset det av, eller at du ubevisst
er sammen med meg for å få arven.
Jeg skal gi deg et øyeblikk til å overveie det du sa nå.
Jeg driter i pengene. Tror du det om meg?
Jeg vet ikke hva jeg skal tro om i kveld eller hvor vi er i forholdet.
Vi er i leiligheten min for første gang siden jeg flyttet hit,
med mine latterlige venner som sier dumme ting.
Kanskje jeg bør gå.
En god plan.
Vi ses.
Hvordan skal jeg komme meg til Vermont?
- Pringles? - Ja.
Takk.
- Er alt i orden? - Ja da.
Nei. Han svarer ikke på telefoner eller meldinger, noe som er flott.
Dere er fantastiske som gjør dette. Takk.
Det er et eventyr.
Jeg ville hatt støtte om jeg skulle møte faren min for første gang.
Hva?
Jeg prøver å legge på meg.
Jeg har blitt for kjekk, folk tror jeg er overflatisk.
Hun ler aldri av vitsene mine.
- Har du sagt det? - Det er sant.
- Kanskje jeg lo inni meg. Jeg vet ikke. - Le høyere inni deg, da.
Å, herregud.
- Nei. - Hun lo.
- Kom an. - Hva?
- Kan vi høre på noe annet? - Ja da.
Hei. Hva om faren min ikke liker meg?
- Hva om du ikke liker ham? - Er det sånn du beroliger?
Hva om vi ikke liker hverandre? En sånn har jeg.
Herregud, Nina er så vakker. Hun har en hals som Audrey Hepburn.
Ta en kikk på ørene.
- Å ja? - Jeg mener det.
Jøss.
Som en gyllen kule utformet av en solgud.
- Og huden hennes. - Ja.
Er sexen fantastisk?
Jeg ville uansett vært så imponert over meg selv
at jeg ville følt at den var fantastisk.
Så dere vet det, kan jeg høre alt dere sier.
Det eneste ved henne er at hun snakker i søvne.
Vi skal sjekke inn, Alexandra Rose.
- Og Bradley Ackerman. - Vi har noe til deg.
Selveste Ackerman?
- Er det en filmstjerne... - Nei. Kom igjen.
- Takk, det går bra. - Ok.
- Fins det en Bradley Ackerman? - Nei. Pappa pleide å si det.
- Den neste... - Her er skjemaet.
- Vi blir oppgradert. - Selvsagt.
- Hei! Vi blir oppgradert til en suite. - Flott.
- Ja, perfekt. - Ok, kult. Takk.
Perfekt.
- Hei. - Er du klar?
Ja.
Hvor er Nina?
Det var krise på jobben. Hun klarte heldigvis å få et fly til New York.
Går det bra?
Hvordan ser jeg ut? Er det...
- Du ser flott ut. - Ja?
Takk. Og takk for at du er her.
- Da er vi her. - Dette går fint.
Ja. Det går fint.
Vi stikker. Dette er en elendig idé.
Hei, vent. Se på meg.
Trekk pusten.
Gå bort dit og snakk med ham. Husk at jeg er her borte.
Ok.
- Å, helvete. - Å, helvete.
Hei.
- Har du en mobil? - Ja.
- Ja? Gi meg den. - Hva?
Jeg vil ta en selfie. Den vil vare lenger enn om dere stirrer hull i hodet mitt.
- Jeg beklager, vi... - Er dere fra skattefuten?
Vi er ikke fra Skatteetaten.
Jeg heter Brad, og dette er Alex. Alexandra, faktisk.
Rose.
- Hei. - Alexandra.
Overraskelse.
- Alexandra Carolina Rose. - Du kan hele navnet mitt.
Selvsagt. Jeg skrev en sang da du ble født.
Den het Una Rosa Con El Nombre De Otra.
En trist kjærlighetssang. Om Elizabeth og deg.
Spilte du den inn?
Nei. Det var bare en måte å takle livet på akkurat da.
Hva slags musikk liker du?
Alt mulig. I det siste har jeg hørt mye på en meksikansk sanger jeg liker,
Natalia Lafourcade. Og jeg har fått pianotimer en stund nå.
Det krever mye å bli flink på et instrument. Eller til noe.
Ja. Livet for eksempel.
For minnet om din vakre mor.
Skål.
Kan jeg spørre deg om noe? Var du noensinne nysgjerrig på meg?
Selvsagt.
Jeg spilte konsert i New York for lenge siden.
Mens vi var i byen, kjørte jeg til Brooklyn og parkerte foran huset deres.
Jeg så brødrene dine komme fra skolen,
og Sam som tutet da han kjørte inn oppkjørselen.
Inngangsdøren ble åpnet, og...
...ei lita jente kom ut for å hilse på faren sin.
Det har jeg aldri gjort, tror jeg.
Han snurret deg rundt, og så gikk dere to inn.
Nei, det er ikke noe Samuel ville gjort med meg.
Kanskje fordi han ikke egentlig er faren min.
Det er du.
Det fins fakta, og så fins sannheten.
En person må gjøre plass til begge deler.
Hva heter han?
- Brad. - Brad.
Han virker kul. Er han kjæresten din?
- Nei. - Nei?
Nei, han er bare en veldig god venn.
- Hei, Johnny. - Ja?
Er du klar?
- Ja. Jeg må tilbake til arbeidet. - Ja, selvsagt.
Kan vi snakke mer etterpå?
Det blir vanskelig, men vi kan møtes i morgen om du vil.
- Hvor bor du? - Marriott på Cherry Street.
Ja, de lager en god pytt-i-panne.
Klokken ti.
- Det høres fantastisk ut. - Vi ses i morgen.
Ha det, Alexandra.
Hei, hvordan gikk det?
Det var kleint, men samtidig føltes det så ekte.
- Ja. - Nært. Jeg vet ikke.
Og han har en kul måte å si ting på, som:
"Det fins fakta, og så fins sannheten."
Hva med da han spurte om vi var fra "skattefuten"?
En mannemann.
Jeg vet det! Han spurte om du var kjæresten min.
- Nei. - Jo da. Jeg tror han likte deg.
- Så du sier at du skal flytte til Vermont. - Hvorfor ikke? Det er vakkert.
- Ok. - Og det er kuer her, som jeg elsker.
- Og iskrem. Og faren min bor her. - Nei, du er en byjente.
- Skal du melke kuer? Tuller du? - Jeg ville ikke melke kuer. Er du sprø?
Det er faktaene, og så har vi sannheten.
Nei, han sa det fins fakta, og så fins det sanne.
- Hva er det sanne? - Ok. Faktum, dette er et glass.
- Sannheten... - Vi trenger en drink til.
- Vi har spilt tre av Sinéad. - Vi må det.
- For å få litt variasjon... - Nei.
Du trykket hver eneste knapp. Nå har vi ingen...
Hei! Hva? Du trykket tilfeldige tall.
Jeg kan ikke tro at sangen vår kom.
Du hysjer høyere enn du snakker.
- Å, kom igjen. - Det er rommet mitt.
Beklager.
Natta.
- Natta. - Natta.
Ja.
Helt på likt.
- Dette er sprøtt. - Skal vi stanse?
Nei.
- Du er flink til å kysse. - Takk. Du også.
- Litt mindre tunge. Den kiler litt. - Ja, ok.
- Beklager, jeg har en stor, full tunge. - Det går bra.
- Du vet hva de sier om store tunger. - Hva?
Bradley Ackerman.
- Ja? - Kom her.
Hei.
- En del av meg visste at han ikke kom. - Ja.
- Men jeg skal ikke gråte. - Du kan hvis du vil.
Sannheten er at jeg er en idiot.
Jeg forventet at en fremmed skulle ordne opp i livet mitt.
Takk for at du ble med.
Du snakker alltid som om det er noe galt med deg.
Det er pisspreik.
Du er så smart, vakker og full av liv, og...
Hver gang jeg ser deg, blender du meg.
Om Garrett og faren din er for blinde til å se det, synd for dem.
- Men det behøver ikke å være synd for oss. - Men det er det.
Det var fantastisk i går. Men det var en tabbe.
- Du har en flott kjæreste... - Nina dro ikke på grunn av jobben.
Vi kranglet og slo opp.
Hva kranglet dere om?
Deg.
Ok. Hvorfor sa du ikke det før du lå med meg?
Jeg burde ha gjort det.
- Ja. - Alt skjedde så fort, og...
Ja.
Beklager.
Ikke gå. Vær så snill, Alex.
Hør her, Garrett er en flott fyr.
Jeg skjønner det. Han er sofistikert og dyktig.
Og han... jeg...
Jeg tror ikke du elsker ham. Jeg tror ikke engang du liker ham.
- Du liker hvordan du føler deg... - Hysj.
...sammen med ham.
Du trenger bekreftelse selv etter alt du har gjort...
- Din kødd. - ...siden din mors død.
- Du forklarer meg hvordan jeg skal leve. - Å ja, det er Garretts jobb.
Jøss.
Det går bra.
Den kvelden handlet ikke om listen.
Jeg fikk panikk av den ødelagte stolen, og vennene dine var...
Og boken jeg ga deg, som du ikke leste.
Men så... Jeg har savnet deg hele helgen.
Hele helgen savnet jeg smilet ditt og alle de tåpelige greiene dine.
Og jeg skjønte at vi kan få til dette. At jeg kan det.
Du spurte ikke om Johnny.
- Beklager. Hvordan gikk det? - Ikke så bra.
Saken er at min rotete leilighet, vennene mine, bøkene jeg leser...
De er meg.
Alt sammen er meg.
AMERIKANSK ZOMBIE: BLODAPOKALYPSE ER DU KLAR?
TILGJENGELIG NÅ
- Hei. - Hei.
Skal vi...?
Ja.
Skjønner ikke hvorfor Lucas vil møte en megler.
Vi kan ikke selge før etter nyttår.
- Kan jeg spørre hvordan du har det? - Bra. Hva med deg? Og ungene?
- De savner deg. - Jeg savner dem.
Når kommer Lucas? Jeg skal noe.
Jeg er her! Hei.
Hei, hva skjer?
- Hvor er megleren? - Kommer ikke.
- Hva? - Ja. Jeg har noe jeg vil vise dere.
- Alt skal gå bra, bare... - Hva? Jeg forstår ikke.
Overnatte ute under en fullmåne. Nummer sju på listen.
Bingo.
- Det er søtt, men... - Nei...
Hold opp. Bare hold kjeft. Begge to, ok?
Vi skal gjøre dette, så...
La oss åpne vinen og komme i gang. Ja?
Ja.
Så jeg kom dit klokken ti, og det gikk en halv time og så én time.
Johnny kom aldri. Du satt der og ventet.
Det må ha vært fælt.
- Så leit. - Jeg var ikke veldig overrasket.
Jeg likte ham.
Men selv om han fortalte meg ting, føltes det som det var noe han ikke sa.
Har du ringt pappa? Siden du kom tilbake?
Jeg skjønner, du er ikke klar. Men han spør om deg hele tiden.
Husker du da du sa at det med Johnny forklarte mye om forholdet ditt til pappa?
Jeg følte det samme. Men for meg var det deg og mamma.
Båndet deres. De små hemmelighetene og de interne vitsene deres.
Som en klubb resten av oss ikke fikk være med i.
Tenk litt på hvordan det var for pappa. For Lucas og meg.
Følte dere det sånn?
Jøss.
Jeg ante... Det ante jeg ikke.
Jeg trenger mer å drikke.
Jeg kom akkurat på noe.
Hva gjør vi her oppe, Julian?
Å ja. Det er her borte.
- Når var vi sist her oppe sammen? - For en evighet siden.
Utrolig. Det er her fortsatt.
Å, herregud. Hva?
Din djevel. Du har ikke sagt noe før nå?
Selv pertentlige smartinger må slappe av iblant. Ok?
Tror dere det funker? Det har vært her i 15 år.
Det er bare én måte å finne det ut på.
Så Julian kom opp hit til sitt hemmelige lager.
Hva med deg, Lucas, hva fant du på?
Jeg mistet jomfrudommen min
i det hjørnet, på den madrassen, med Valerie Hoffman.
- Jøss! - Valerie Hoffman?
- Ja. - Hun var på et annet nivå enn deg.
Det vet jeg vel.
- Det var en engangsgreie. - Helt sikkert.
Alt jeg kan huske, er at jeg hørte Oprah på TV-en nedenunder hele tiden.
Hva med deg, lillesøster? Noen hemmeligheter vi burde vite?
Jeg pleide å ha disse store overnattingene med vennene mine.
Og en kveld skrev vi ned alt vi ville oppnå i livet.
Altså listen?
Ja.
Jøss.
Og her er vi.
- Alex? - Ja.
Hvordan er de? DVD-ene mamma etterlot deg.
- Er dere klare? - Ja.
Husker du da du og brødrene dine hadde en bod for både bilvask og limonade,
og de antok at pengene skulle gå til deres videospill.
Men du hang disse overalt, til de til slutt måtte gi seg,
og alle pengene gikk til Dyrebeskyttelsen.
Hva? Jeg sa at moshpiten ikke kom på tale.
Greit.
Men ikke gå nær et tatoveringsstudio eller noe slags kjøretøy.
Du skal leve ditt beste liv.
Du må opp av hullet du har gravd deg ned i.
Jeg vil ikke være der til å grave deg ut, men jeg kan etterlate deg en spade.
Husker du hytta vi leide utenfor byen?
Om kvelden satt vi alle på verandaen sammen
og så på månen og stjernene.
Det virket som den eneste gangen vi ikke måtte snakke, erte eller krangle.
Noen ganger krøllet du deg sammen på fars fang, og det ble stille.
Bare et øyeblikk, for å oppleve den følelsen av undring
og reflektere og være takknemlig for alt vi har.
Og mest av alt, for hverandre.
Hei.
- Hei, pappa. - Jeg er så glad for å se deg.
Jeg kjørte inn oppkjørselen når jeg kom fra jobben...
...løp ut av huset, og jeg løftet deg og snurret rundt.
DESEMBER
Mr. Sullivan!
Alexandra. Så flott å se deg.
Selv om du ikke virker begeistret over å se meg.
Beklager, jeg trodde Mr. Ackerman ville komme.
Bradley hilser og beklager.
Nå som han er partner, er timeplanen hans mer komplisert.
- Beklager. Er han partner? - Han marsjerte inn og ga meg et ultimatum.
Jeg ville enten gi ham en skrape eller spørre hvorfor han ventet så lenge.
- Jeg antar at den er til ham. - Det er ingenting. Bare et slips.
- Og en smekke, bare en spøk mellom oss. - Skal passe på at han får den.
Da Elizabeth foreslo denne lille planen, sa jeg at hun var fra vettet.
Da ble vi enige om at det var lurt at noen som Bradley tok seg av detaljene.
Jeg håper ikke du har hatt det for ille dette året.
Det har vært noen øyeblikk. Men jeg antar at det delvis var poenget.
Saken er, Mr. Sullivan...
Jeg har ikke fullført listen.
Den ekte kjærligheten har jeg visst fortsatt ikke funnet.
Ekte kjærlighet er kinkig.
Bare spør en av ekskonene mine.
Fins det en trøstepremie? Én ukes luksusferie?
- Dessverre ikke. - Greit.
Bare denne.
Moren din syntes ikke det var rettferdig
å forvente at du skulle finne ekte kjærlighet sånn.
Jeg siterer: "Jeg håper bare at hun ikke nøyer seg med mindre."
Arven din, jenta mi.
- Huset? - Det var det hun ville fra starten av.
Hvorfor vi måtte gjennom alt dette styret...
Det er et lite legat som dekker skatt og vedlikehold,
og om du ikke er klar til å flytte inn, kan du leie det ut.
Det er helt opp til deg.
Huff da, du gråter. Jeg er ikke flink med gråting.
La meg hente assistenten min.
Ok.
- Kjære Alex. - Mamma.
Her er vi. Du klarte det.
- Så vidt. - Jeg tvilte aldri på det.
Jeg ville si at å være moren din
har vært mitt livs glede. Og nå står du ved en ny begynnelse.
Og jeg skal ikke hjemsøke deg mer. Ingen flere lister eller ultimatum.
Dette klarer du.
Det er kanskje bare én ting til.
Livet er vakkert, rotete og komplisert.
Av og til ser det ikke ut slik du syns det skal, og det er greit.
Ikke gi deg, og vær alltid modig.
Det skal jeg.
Og når det gjelder ekte kjærlighet, må jeg innrømme at jeg aldri fant ut av det.
Men jeg vet dette. Kjærligheten er verdt å kjempe for.
Skjønner du?
- Hei, mamma. - Hei!
- Jeg har lagd te. - Å, vennen min. Takk.
Selvsagt.
- Hva gjør du med det? - Jeg holder på med et lite prosjekt.
Vent og se.
Jeg er så glad i deg, jenta mi. Det vil jeg alltid være.
- Ikke glem det. - Jeg er glad i deg også, mamma.
Ha det.
Å, helvete!
Zoe, hva er de fire spørsmålene om ekte kjærlighet?
Helvete.
- Hva driver du med? - Hva ser det ut som?
Hvorfor tar du ikke telefonen? Jeg prøvde å si unnskyld.
Ok, jeg godtar unnskyldningen.
Jeg er også lei for det. Men måtte du bulke bilen min?
- Kan vi gå inn? Jeg trenger en prat. - Det er ikke lurt.
Det er ikke lurt, med alt som har skjedd mellom oss.
Beklager, men å si unnskyld og bli venner igjen? Det skjer ikke...
Jeg sa ikke at jeg ville bli venner.
Ok, det var det. Ha det.
Jeg vil være mer enn det. Mye mer.
Det ville du ikke sist.
Jo, kanskje, men jeg var for forvirret til å vite det.
Kanskje jeg måtte stille meg selv noen viktige spørsmål.
- Fire, faktisk. - Har du skrevet dem ned?
"Én. Er han snill?" Du, altså.
Utvilsomt. Du er som en valp. Du kunne like gjerne vært en labrador retriever.
Jeg hadde en da jeg var liten.
"To, kan jeg fortelle ham alt jeg har på hjertet?"
Vel, så klart.
Jeg har fortalt deg stort sett alt uten å holde igjen noe, siden vi møttes.
"Tre. Hjelper han meg å bli den beste utgaven av meg selv?"
Det er enkelt.
Tror du at det fins noen mulighet for at jeg hadde overlevd dette året uten deg?
Gjorte noe av det...
...uten deg?
Og det fjerde?
KAN HAN BLI DINE BARNS FAR?
Ikke viktig.
Det viktige er at svaret er ja. Fire av fire.
Så hva skjer nå?
Jøss. Det er sant som de sier.
Seniorpartnere er bedre til å kysse.
- Vi gjør alt bedre. - Alt?
Fem, fire, tre, to, én.
Godt nytt år!
- Godt nytt år, Bradley Ackerman. - Hvem hadde trodd det?
- Godt nytt år. - Godt nytt år.
- Skål. Ditt livs kjærlighet? - Ikke gjør meg flau.
- Godt nytt år, Zoe. - Godt nytt år, min kjære. Glad i deg.
- Ezra. - Miss Rose.
- Godt nytt år. - Godt nytt år.
Parsons designskole.
- Nei! - Utrolig, hva?
- Ja. - Det fortalte du ikke.
- Ja. - Så fantastisk!
Hei, Kelly. Godt nytt år. Hvordan er barnet?
Å, det er stort.
Hei, pappa.
- Godt nytt år. - Godt nytt år, skatt.
- Så bra at du er her. - Fint å være her.
Herregud, Ms. Howard og pappa.
- Holder øye med deg. - Ingen komplotter.
Jo da. Du er ferdig.
- Det fins ikke. - ...et poeng. Det er over.
- Er de vanskelige? - De finner opp...
Du sa ikke at eksen din lagde Amerikansk zombie: Blodapokalypse.
- Det spillet er uoriginalt og kjedelig. - Godt reddet.
Det føltes sånn etter å ha spilt det i 36 timer.
Ok. Hei, alle sammen.
Samle dere, vakre festdeltakere. Kom hit. Jeg vil utbringe en skål.
Det er så utrolig å være her i dette huset som Lucas, Alex og jeg vokste opp i.
Som dere vet, har ikke dette vært et enkelt år. Det satte oss på prøve.
Så takk til gamle venner
og nye venner, og til slutt, vår nydelige, kjære mor.
Godt nytt år!
- Godt nytt år! - Skål.
Skål.
EN LISTE FOR LIVET
Tekst: S. Marum