www.HoundDawgs.org
EN SANN HISTORIA
Har du inte hört?
Herren är en evig Gud, han har skapat hela jorden.
Han blir inte trött, han mattas inte. Ingen pejlar djupet av hans vishet.
Han ger den trötte kraft, den svage får ny styrka.
Unga män kan bli trötta och mattas, ynglingar snava och falla -
- men de som litar till Herren får ny kraft.
De får vingar som örnar, springer utan att bli trötta -
- vandrar utan att mattas.
Desmond! Håll ut!
Håll ut, Desmond! Vi ska ta dig härifrån!
SEXTON ÅR TIDIGARE
Desmond!
- Desmond! - Vad är det?
- Vänta! - Kom ifatt.
Vänta, jag ska berätta en sak.
Vad då, Hal?
- Försten upp! - Din fuskare!
Vi ses, sölkorv!
- Behöver du hjälp? - Jag fixar det.
- Räddad! - Lägg av!
Lägg av, själv!
I Jösse namn...
Bort därifrån, dumma pojkvaskrar!
Ni kan bryta nacken!
Det är Doss ungar, lika galna som deras farsa.
De har grävt i korsningen Jackson och Maine.
De ska bygga trottoar.
Ni skulle inte känna igen er.
De skulle nog inte känna igen er.
De känner ju knappt igen mig när jag går förbi.
Det är som om jag dog med er.
Som om vi aldrig funnits.
Det var allt för i dag.
Blockera med högern, Desmond.
Sluta nu. Hör ni det?
- Varför slåss de? - Spelar det nån roll?
Men Tom!
Låt dem hållas, då räcker det att jag pryglar den som vinner.
Tom!
Herregud!
- Tom! - Vakna!
- Vad fan gjorde du? - Han hör mig inte!
Jag hämtar is.
Flytta på korgen där.
Andas han?
Hal? Hör du mig?
Hal?
- Vakna nu. - Pupillerna är utvidgade.
Hal?
FADER VÅR
Vart är du på väg?
Nu blir jag tvungen att prygla dig, det vet du.
Hör du det?
DU SKALL ICKE DRÄPA
- Desmond! - Sluta, Tom.
Vad lär han sig av det där? Han är våldsam nog som det är.
Pussa honom i stället, du. Intala honom att jorden är en fin och bra plats.
Hal kommer att klara sig.
Du...
- Jag kunde ha dödat honom. - Ja, det kunde du.
Dråp är den värsta av synder.
Att ta en annan mans liv är i Guds ögon den gräsligaste synden.
Ingenting sårar honom lika mycket.
Förstår du inte vad jag säger? Ska jag säga det igen?
- Jag ska ge dig en omgång! - Vad står på? Är du oskadd, Bertha?
- Lägg dig inte i! - Gör inte så, Tom.
Jag hatar honom.
Mor...
Varför hatar han oss så?
Han hatar oss inte.
Han hatar sig själv ibland.
I kväll var han inte sig själv.
Jag önskar att du hade fått lära känna honom innan kriget.
FEMTON ÅR SENARE
- Hur lät vi, Desmond? - Som himmelska änglar, mor.
Du vet att det är en synd att ljuga, inte minst här.
Jag sa inte att det var änglar som sjöng.
Vad är det som pågår?
Få ut honom!
Dra ut honom, bara.
- Jag ringer efter ambulans. - Det dröjer för länge. - Joshuas flakbil.
Allt kommer att bli bra, du är i goda händer.
Vad har vi här? En trasig pulsåder, hämta suturtråd.
- Tryck där. Satte du dit skärpet? - Ja, sir.
Bra jobbat, du kan ha räddat livet på honom.
Håll ut, det här går bra.
- Vad heter du? - Gilbert.
- Operation? - Ja. - Somna inte.
Armémottagningen är där borta, här lämnar man blod.
Är ni oskadd?
Det är inte mitt, jag mår bra.
Tack för att ni frågade.
Vad söker ni?
Mitt bälte.
Jag lånade ut det till den skadade pojken. Mina byxor glider ner utan det.
Jag har inte ert bälte.
Det vet jag, det ligger kvar hos pojken där ute.
- Jag ska bara ta blod. - Ni kan ta av mig.
Okej... Vänta med de andra där, så ropar jag.
Där borta.
Har ni lämnat blod tidigare, mr...?
Doss.
Mina vänner säger Desmond. Nej, det är första gången.
Jag har alltid drömt om att bli läkare, men jag gick inte i skolan så länge.
Ni kanske känner er lite yr efteråt. Kommer nån och hämtar er?
- Nej, jag går hem. - Var bor ni?
- Fort Hill. - Det var långt.
Det är bara åtta, nio kilometer, men jag genar genom skogen.
Då blir det elva.
- Ni måste tycka mycket om skogen. - Ja, det gör jag.
Då så, tryck här.
- Känns det bra? - Ja.
Hej då.
- Vart ska du gå så finklädd? - Jag träffade nån i går.
En sjuksyster, Dorothy Schutte. Vi ska gifta oss.
- Vet hon om det? - Inte än.
Har du nånsin pratat med en kvinna utanför familjen?
Jag pratade med henne.
- Ge bror din en kram. - Bort med dina lortiga labbar!
- Önska mig lycka till. - Lycka till!
Nästa.
- Sätt er. Har ni lämnat blod tidigare? - Ja, det har jag.
- Mannen med bältet. - Ja. Desmond.
- Du kan inte lämna blod två dagar i rad. - Jag tänkte hämta det.
- Vad då? - Mitt blod. Jag vill ha det.
- Vi kan inte lämna tillbaka det. - Det måste ni.
Sen ni stack mig har mitt hjärta slagit så fort.
Ännu fortare så fort jag tänker på er.
- Den var ny, ganska fånig. - Tycker ni?
Jag som övade hela natten.
Var det inte bra?
Det sa jag inte.
Vad är det för skillnad på en artär och en ven?
- Vad pratar du om? - Den skadade pojken.
Artärer sprutar blod.
- Och vener? - De blöder.
Du borde öva lite mer på snacket innan du går ut med en tjej.
Det skulle nog behövas.
Du kan få en bok av mig om du är så intresserad.
- Om att gå ut? - Om blod.
- Ännu en medicinfråga? - Du är det vackraste jag nånsin sett.
För att jag sitter i mörkret.
Nej, du är bara så vacker.
Ur vägen!
Du måste se dig för!
- Förlåt, jag trodde att det gick bra. - Du frågade inte!
- Jag trodde att du skulle gilla det. - Det är möjligt, om du hade frågat.
Kommer du?
Se dig för!
- Varför har du inte sagt nåt? - Då skulle ni ha försökt hindra mig.
- Och Herrens bud? - I krig mördar man inte.
Många från kyrkan är med. Det pågår ett krig och vi behövs.
På pappersbruket kan jag inte rädda vårt land.
Han ser ut som en filmstjärna, vår pojke.
I tjusig uniform och fin frisyr.
Det påminner mig om hur Artie Giddens såg ut när vi for till Frankrike.
- Minns du honom, Bertha? - Sluta.
Jag sa bara att jag minns hur piffig Artie såg ut.
Det verkade ni jäntor också tycka.
De flockades runt honom, han var så nöjd.
När Hal blir skjuten hoppas jag att skottet kommer framifrån.
Ett ingångshål, inte så mycket kladd.
Artie blev skjuten i ryggen och det mesta av hans innanmäte flög ut i fram.
Hela uniformen blev förstörd.
Tur att han dog innan han hann se hur förskräcklig uniformen såg ut.
Försvinn.
Är du till hälften bergsget?
Tänker du hjälpa mig, Desmond Doss? Eller lämnar du mig i sticket?
- Jag kan hjälpa dig, men det kostar. - Vad då?
En puss.
- Det är ju ren utpressning. - Det stämmer, men det är mitt villkor.
Då är vi överens.
Det ska jag komma ihåg.
Vänta lite nu...
Jag får väl ingen smäll sen? Då lär vi ramla ner båda två.
Kyss mig, så får du se.
Vad är det?
Jag måste ta värvning. Jag kan inte stanna här medan de andra krigar.
- Det kan du visst. - Jag måste, Dorothy.
Jag tänker bli fältsjukvårdare. Jag ska rädda liv, inte döda.
Jag kommer för sent till jobbet.
Dorothy! Dorothy!
Tänker du fria eller inte?
- Jag vet inte, vill du det? - Jag vet inte, du har ju inte frågat.
Då gör jag det nu... Av hela mitt hjärta, vill du gifta dig med mig?
Ja, det vill jag.
- När då? - Så fort du har permission.
Men just nu tycker jag inte om dig.
- Okej... - Jag älskar dig!
- Mor sa att du skulle vara här. - Ja...
De här tre var mina bästa vänner.
Vi växte upp tillsammans.
Vi hittade på bus och jagade flickor tillsammans.
Och vi tog värvning tillsammans.
Nu ligger de här, täckta av jord och gräs och blir uppätna av maskar.
Jag vill inte ha mina söner här.
Jag har redan tagit värvning.
Jag hade inget val, pappa. Alla andra...
Du är inte alla andra!
Alla andra gör saker utan att tänka. De är lika dumma som vi var!
Och de som överlever gör det just för att de är såna, men det är inte du!
Du tänker igenom allt och ber.
Titta på dig, du gör likadant nu.
- Du skulle aldrig stå ut. - Jag står inte ut om jag låter bli.
Jag ska bli sjukvårdare, då gör jag en insats.
Du har allt uttänkt...
Tror du att kriget anpassar sig efter dina idéer?
Jag förstår att det kommer att bli tufft.
Det blir inte tufft, det blir omöjligt.
Vad du än har för tokig bild av det, så kommer det aldrig att bli så.
Om du nu mirakulöst nog skulle överleva så är det inte Guds förtjänst.
Ni måste andas också. Kom igen nu, grabbar.
Snälla ni, gå bort från bussen.
Jag höll på att glömma den... Här. Den vill jag att du tar med dig.
Den är min.
Ha den här, där jag är.
Hej då!
Jag älskar dig.
Kom hem igen, Desmond Doss Jag älskar dig.
Oj, förlåt!
- Ska du visa din missbildning hela tiden? - Det är bara att titta och avundas.
Är allt bra? Du ser vilsen ut. Det är ledigt här.
Klokt val, fin utsikt över bergen.
- Randall Fuller. - Desmond Doss.
Han kallas "Teach", för han snackar obegripligt som en lärare.
Bara för att ingen annan kan läsa.
Testiklarna där tillhör en man som kallar sig "Hollywood".
De skulle passa bättre på en mindre kropp.
De här skorna är ju nya.
- Grease Nolan från Red Hook. Och du? - Från Virginia.
En lantis! Ska du gifta dig med din kusin? Jag skojar bara!
- Där har vi Smitty, Kirzinski får stryk. - Ska du säga!
- Jag ville inte skämma ut dig. - Paul Kirzinski, trevligt att träffas.
- Vad hette du, sa du? - Desmond Doss.
Där har vi Tex Lewis, han tror sig vara cowboy.
Vito Rinnelli, han är liten med stark.
Tjänare. Desmond.
Den där stiliga typen heter Lucky Ford.
- Walker och Pinnick leker korthajar. - Snacka lagom, Grease.
Om du inte har pengar att satsa.
- Den goda boken, ser jag. - Ja.
- Du har väl också en bra bok, Lucky? - Ja, den här är bra.
Givakt!
Uppställning! Rappa på!
- Du ser underlig ut, soldat. Namn? - Andy Walker.
- Hur länge har du varit död? - Sir?
Inte "sir"! Furir Howell!
"Sir" säger du till värdelösa typer!
- Hette du "Ghoul", vålnaden? - Walker, furir!
- Ghoul. - Ja, furir!
Det är nåt fel med dig, soldat. Jag kan inte sätta fingret på det.
Är det frisyren? Eller de skrynkliga byxorna?
- Jag har en kniv i foten, furir. - Just det, där har vi det.
- Namn? - Smitty Ryker.
- Nej, "Idiot". Vet du varför? - För att jag har en kniv i foten.
- Vem satte den där? - Det var en olyckshändelse.
Bra att du inte satte dit den med mening.
Vem kastade kniven?
Det var jag, furir. Menige Kirzinski.
- Har du indianskt påbrå? Vilken stam? - Nej, jag kommer från Polen.
- Du måste vara cherokes eller shawnee. - Nej, furir.
- Säger du emot mig, jävla rödskinn? - Nej, furir!
Låt höra ett indianskt krigsrop!
Bättre kan du!
Vilket är ditt totemdjur?
- Strumpebandssnok? Jordekorre? - Nej, furir!
- En dansande ren? - Nej, furir!
- Säger du emot mig? - Nej, furir!
Då ska jag hädanefter kalla dig "Hövding", av respekt för ditt folk.
Tack, furir!
- Flinar du åt mig, pojk? - Nej, furir.
- Namn? - Desmond Doss.
Jag har sett majs med mer muskler. Det är så jag vill slita av ett öra.
- Kan du lyfta din vikt? - Ja, furir.
Då blir det enkelt. - Korpral, se till att han inte blåser bort.
Menige Idiot! Håll upp foten.
Högre!
Ut, allihop! Nu!
Skynda på!
- Skynda på, sa jag! - Jag ska ta på uniformen.
- Sa jag det, korpral? - Inte vad jag minns, furir.
Nån som så stolt visar upp sin nakna kropp ska nog njuta av den friska brisen.
Rör på påken, soldat! Skynda på!
Din jävla exhibitionist!
Jag ska visa hur man knyter en pålstek, så att ni kommer ner från en höjd.
Så att jag kan få putta ner er.
Gör en ögla. Det är kaninhålet.
Kaninen kommer ut ur hålet, springer runt trädet och ner i hålet igen.
Då så, sätt igång.
Bra, Tex. Fortsätt, Teach.
- Har du bundit en get, Hollywood? - Nej, furir.
Har du sett en get i ögonen? Bra, det vore onormalt.
Andas man inte så dör man.
Bra, menige Idiot.
Gratulerar, Greaseball. Du föll just ner och bröt nacken.
Tjusigt, menige Vito Rinnelli... Du har strypt dig.
- Gillar du Benito? - Nej, furir.
Vore du amerikan hade du varit längre.
Vad har vi här, Doss? En till varje tutte?
Du skulle knyta en pålstek, inte tillverka en behå.
- Vad är det som är roligt, korpral? - Vet ej, furir.
Kom igen! Snabbare, flickor!
Det ska slå gnistor om er!
Visa att ni menar allvar!
Skynda på!
Snabbare!
Jag vill se er kämpa! Kom igen!
Glöm inte att torka er bakom öronen! Kom igen!
Det här gillar du väl, din perversa typ! Skynda på nu!
Fortare!
Skynda på! Vad väntar ni på?
Rappa på!
Upp på väggen!
- Gick det bra? - Det är lugnt.
Kom igen, skynda på!
Vad fan är det med er? Ni har inte paus!
Ända in i mål! Skynda på!
Fortare! Över mållinjen med er!
Bra jobbat, Doss!
Det här är en gåva från regeringsmakten till var och en av er.
Ett amerikanskt gevär, kaliber .30, M-1.
En halvautomatisk karbin som byggts för att bringa död och förstörelse åt fienden.
Den ska bli er käresta, er älskarinna, er konkubin.
Kanske den enda ni kommer att älska på riktigt.
Nu ska vi dansa, ta varsin tös.
Sikta inte framåt, jag vill inte bli skjuten i dag.
Hur gärna ni än vill.
Håll vapnet vid er sida.
Lystring!
Problem, menige Majsstjälk? Passar den inte? Är det fel färg?
Nej, furir.
- Jag skulle få slippa att bära vapen. - Kliv fram, jag måste ha hört fel.
Jag beklagar, furir.
Jag kan inte hålla i vapen.
- Vad är problemet? - Det har begåtts ett misstag.
- När jag tog värvning... - Det är omöjligt.
- Vet du varför, soldat? - Nej, kapten.
Armén begår inga misstag.
Om vi har ett problem, så måste det vara du.
- Jag skulle få slippa vapenkompanierna. - Han är vapenvägrare.
Tog du värvning trots att du är vapenvägrare?
Nej, jag är vapenovillig samarbetare.
- Driver du med mig? - Nej, jag är här frivilligt.
Jag har inga problem med att bära uniform och tjäna landet-
- bara med att bära vapen och släcka människoliv.
- Så du dödar inte? Är det bara det? - Ja, bara det.
I ett krig blir det en del dödade.
- Det är det krig går ut på. - Ja, kapten.
Ställer du fler krav på militärmakten?
Vad mer kan vi göra för att få dig att trivas bättre?
Han vill inte arbeta på lördagar.
Jag är sjundedagsadventist, så lördagar är heliga för mig.
- Då får jag inte arbeta. - Jag ser inga problem med det.
Vi får be fienden att inte anfalla på lördagar när menige Doss ber.
Då så, då är det utrett.
Nu ska jag redogöra för mina krav. De är mycket enkla.
Så länge du befinner dig här ska du lyda mina order. Punkt.
Klarar du inte av det här kan jag inte lita på dig i strid.
Jag kommer att försöka avföra dig enligt paragraf 8 - psykisk instabilitet.
Mina herrar... Det här är menige Desmond Doss.
Han tror inte på våld och utövar själv inget våld.
Han vill inte ens röra vid vapen.
Menige Doss är vapenvägrare.
Så sätt inte er tillit till honom ute i fält.
Han lär vara för upptagen med sitt samvete för att kunna hjälpa er.
- Det stämmer inte, furir. - Manöver, soldat!
Jag förstår att det här är känsligt för er.
Vi är här för att försvara för våra rättigheter -
- och skydda våra kvinnor och barn.
Och menige Doss åskådning kan leda till att kvinnor och barn dör.
Jag vill att alla visar menige Doss den respekt han förtjänar -
- under den korta tid han stannar hos oss.
- Är det uppfattat? - Ja, furir!
Vad har du där, Dessie?
- Det vet du. - Den är så liten.
Halv man, halv bibel.
- Ge honom hans bibel, Smitty. - Jag pratade inte med dig.
Varför strider du inte? Skulle du vara bättre än vi?
Nej...
Om du blir attackerad, då?
Så där. Enligt Bibeln ska man vända andra sidan till.
Jag tror inte att det handlar om religion, utan om feghet.
Ingenting annat. Är det så, Doss?
Är du en ynkrygg?
Kom igen då, ge mig en smäll.
Du ska få ett gratisslag. Varsågod.
Slå till, Doss. Kom igen.
Det förtjänar han.
Inte?
- Vad har vi här? - Ge mig det.
- Vilken tjusig brud. - Skicka runt det.
Den här bruden skulle behöva en riktig karl.
- Ge mig den. - "Är du snäll."
Är du snäll.
"Ge mig den är du snäll, Smitty."
Ge mig den är du snäll, Smitty.
Hör du röster, Desmond?
Nej, överste.
- Jag har förstått att Gud talar till dig. - Jag är inte tokig, överste.
Känns det som att andra ser dig som "tokig"?
Jag vet att jag är annorlunda, men...
Jag låtsas inte vara nåt jag inte är. Jag är den jag är.
Det låter ensamt. Känner du dig ensam?
- Så du hör inga röster? - Nej, överste.
Jag ber till Gud och hoppas att han hör mig, men vi för inget samtal.
- Inte som det vi låtsas ha här. - "Låtsas"?
Jag vet att ni bara vill få mig härifrån, men jag är inte helt uppe i det blå-
-utan tror bara på det jag tror på.
Jag försöker faktiskt förstå.
- Har Gud sagt åt dig att inte bära vapen? - Gud säger åt oss att inte dräpa.
- Det är ett viktigt budord. - Det tolkar de flesta som mord.
I krig råder helt andra omständigheter.
Jesus sa: "Ett nytt bud ger jag er."
"Så som jag har älskat er skall också ni älska varandra."
Vi krigar mot självaste Satan, det måste du väl förstå?
Ja, och det var därför jag tog värvning.
Men jag kommer inte att bära vapen.
Han är unik i sin religiösa övertygelse, men det räcker inte för sektion 8.
- Hur ska disciplinen då upprätthållas? - Jag vet inte.
Han har giltiga skäl att vägra vapen och bör få arbeta som sjukvårdare -
- så länge han kvalificerar sig i övrigt.
Vi kanske ska hjälpa honom på traven.
Ja, med städ-och kökshandräckning.
Kommer han dragandes med Gud ska han få ett helvete. Han ska bort.
Så det ser ut här! Rena svinstian!
- Skulle det vara roligt, Ryker? - Nej, furir!
Vad ni inte förstår är att en trupp aldrig är bättre än dess svagaste medlem.
För att hjälpa er att förstå det blir det ingen permission i helgen.
Det blir kökshandräckning för samtliga! Men först tre mil i full mundering.
Sätt fart! Sätt fart!
Upp med hakan!
Tyck inte synd om er själva, sånt blir jag äcklad av!
Ni vet inte vad trötthet är! Vi slutar först när jag blir trött!
Lägg av med det där! Jag försöker sova!
Rör mig inte!
Vad fan är du kvar för?
Manöver!
Var är Doss?
- Det här är inte bra för nån. - Jag tog inte värvning för det här.
Det handlar inte om vad du ville, utan om allas våra liv.
Ditt inräknat.
Det är dags att du lämnar oss.
Klä på dig, så följer jag dig ner.
Det gör ingenting, Doss.
Du behöver inte skämmas.
Nu går vi.
Jag har vakttjänst i dag och ska vara i köket nu på morgonen.
Så det går inte.
Okej, Doss...
Menige Doss... Kan du peka ut dem som slog dig?
- Nej, furir. - Vet du inte vilka som angrep dig?
Jag har inte sagt att jag har blivit angripen.
Vad säger du då, Doss? Blev du blåslagen av att sova?
Jag sover ganska tungt.
Glöm inte hatten om det blir en blöt helg, vi vill inte att ni börjar pissa grädde.
- Vill du inte ha lite i kaffet, furir? - Toppa, Smitty.
- Ni talar visst av egen erfarenhet? - Det får du fråga mor din om.
Manöver.
Menige Doss.
Jag måste tyvärr neka dig permission. Du har inte fullgjort grundutbildningen.
Jag ansökte om permission för tre veckor sen. Jag ska gifta mig.
- Redan i eftermiddag. - Du är inte gevärskvalificerad.
- Det stämmer, men överste Stelzer... - Överste Stelzer har sagt så här:
"Doss ska få arbeta som sjukvårdare så länge han kvalificerar sig i övrigt."
Du har inte klarat skytteprovet än, så det råder ingen tvekan.
Visa att du kan hantera ett gevär, så skriver jag på.
Korpral Cannon, räck menige Doss ditt gevär.
- Jag vill inte röra vid det. - Det var ingen fråga, soldat!
Det är en order från gruppbefälet!
För Guds skull, Doss. Sluta upp med det här fjanteriet och hoppa av.
Vägrar du, blir jag tvungen att anmäla dig.
Då får du ägna återstoden av kriget i ett militärfängelse.
Jag kan inte, överste.
Hur länge till vill du att vi väntar, Dorothy?
Vi har väntat tillräckligt länge.
Jag beklagar verkligen. Ibland kan män få kalla fötter.
En del män, kanske, men inte min Desmond.
Du måste tycka att jag är ett svin, som bara bryr mig om regler.
Får jag...?
Jag tror på den här lika mycket som någon annan.
Jag brottas också med mitt samvete -
- men vad ska man göra när allt man tror på hotas?
Jag vet inte, kapten.
Jag kan inte svara på så stora frågor.
Jag känner att mina värderingar hotas, men jag vet inte varför.
Jag struntar i dina principer, för japanerna gör det inte.
Tänk om de går till anfall mot dig och en skadad soldat?
- Slår du till med Bibeln då? - Jag är beredd att offra mitt liv.
Man vinner inga krig genom att offra sitt liv.
Jag vill inte se dig tyna bort i en cell.
Erkänn dig skyldig, så kanske de låter dig åka hem och be.
Låt de modiga vinna kriget åt oss.
Om inte jag kan övertyga dig, kanske hon kan göra det.
De lät mig inte ringa.
Jag visste att du inte hade något val.
Vad har de gjort med dig?
Det är ingen fara, jag gick bara en rond mot väggen och förlorade.
De sa att du kan hamna i fängelse, Desmond. I Leavenworth.
- Det måste finnas en annan utväg. - Jag vet inte vad det skulle vara.
Jag behandlas som en brottsling bara för att jag inte vill döda.
Du har försökt, det kan ingen säga nåt om.
Men vem ska du rädda i fängelset?
- Ingen, skulle jag tro. - Kan du inte vifta lite med geväret, då?
Du behöver inte använda det, men gå dem till mötes.
- Det kan jag inte. - Jo, utan högmod och envishet.
Bland inte ihop din vilja med Herrens.
Har jag varit högmodig?
Det kanske jag har.
Hur ska jag kunna leva med mig själv om jag sviker mina ideal?
Hur ska du kunna leva med mig?
Jag skulle inte vara den man jag vill vara inför dig.
Jag blev förälskad i dig för att du inte var som alla andra -
- och inte försökte vara det heller.
Tro inte för en endaste sekund att du ska göra mig besviken.
Jag kommer att älska dig vad som än händer.
Jag vet inte hur han tänker göra. Han förlorar i vilket fall som helst.
Tar han på sig skulden blir han avskedad.
Tar han striden hamnar han utan tvekan i fängelse.
Han stämplas som ynkrygg i båda fallen och det kan han knappast stå ut med.
Tack, Dorothy.
Hälsa honom att vi älskar honom och att vi ber för er båda två.
Det ska jag göra. Adjö.
- Du är galen! - Så klart jag är galen! Vad tror du?
Jag är galen! Gå ut härifrån!
- Stoppa undan den, Tom! - Låt mig vara!
Jag stänger, sir.
- Kan jag hjälpa er? - Jag vill tala med brigadgeneral Musgrove.
Det går inte om ni inte har avtalat tid.
Kan ni hälsa honom att korpral Thomas Doss vill tala med honom?
Han sitter i ett viktigt möte.
Vi stred tillsammans vid Belleau i Frankrike.
Jag ber er, det är mycket angeläget.
Tack.
Det är klart på nolltid, sen kan du åka hem som om ingenting hänt.
Jag älskar dig.
Förhör av menige Desmond Doss gällande anklagelsen om ordervägran.
Hur ställer sig svaranden till anklagelserna?
Menige Doss vill låta meddela sig som icke skyldig.
Jaså? Jag trodde att det här var utrett och att du ville komma lindrigare undan?
- Jag har ändrat mig. - Helt utan vidare?
- Vill du gå vidare till krigsrätt? - Ja, sir.
Då så, soldat.
Varsågod.
Herr domare, menige Doss viftar med sin moral som en hedersmedalj.
Han har föraktfullt vägrat lyda order från sina överordnade.
Samtidigt som våra soldater offrar sina liv...
- Klarar du dig? - Ja.
- Överlägger de fortfarande? - Ja.
- Gå in med det här. - Bara militärer får komma in.
- Be nån av dem. - De vill inte hjälpa till.
Endast en fråga behöver ställas till den anklagade.
Nekar ni till att ha vägrat följa överste Sangstons order?
Nå, soldat?
- Nej, det gör jag inte. - Varför driver du då det här?
Varför är det så viktigt för dig att ingå i ett stridsförband?
När japanerna anföll Pearl Harbor tog jag det personligt.
Alla jag kände ville ta värvning, och så även jag.
Två män i min hemstad nekades värvning, så de tog livet av sig.
Jag hade jobb och kunde ha stannat kvar, men det hade inte varit rätt.
Det är inte rätt att andra strider och dör medan jag sitter trygg där hemma.
Jag måste få tjäna mitt land.
Jag har kapacitet och vilja att tjänstgöra som sjukvårdare.
I stridens hetta, som de andra. Lika farligt, men...
Medan de andra släcker liv, vill jag rädda dem.
Medan världen slits i stycken -
- tycker jag att det känns klokt att samtidigt vilja lappa ihop den något.
- Vi släpper tyvärr inte in någon. - Det är min son som står anklagad.
Jag har information...
Nog för att dina tankar är lovvärda, men faktum kvarstår...
Vad fan är det som pågår?
Släpp honom.
Ni bär en uniform från första världskriget.
Jag måste visa er det här.
Ni är inte längre militär och har ingen rätt att vara här.
Är det verkligen så det fungerar?
Man strider för sitt land och förlorar det mesta, och sen blir man avvisad.
Uniformen glöms bort och man tappar sin röst.
- Stred ni vid Lys? - Ja, och vid Belleau.
Två krigsdekorationer, ser jag.
- Jag förmodar att ni är far till honom. - Det stämmer. Thomas Doss.
Som tidigare militär känner ni till våra lagar.
Visst gör jag det, och jag vet att lagarna skyddar min son.
Jag tror på dem, precis som han gör. Jag stred för att skydda dem.
Trodde jag, åtminstone. Annars vet jag då inte vad jag gjorde där.
Tack, korpral Doss.
Ge mig brevet.
Nu måste ni gå.
"Svarandens rätt att vägra vapen är fastställd i lagen."
"Han kan inte tvingas att avstå denna rättighet."
"Detta gäller även hans vägran att lyda order om att bära vapen."
Undertecknat av brigadgeneral Musgrove i Washington D.C.
Överste?
- Jag tar tillbaka anklagelsen. - Då avslutas förhöret.
Du är nu fri att springa ut i stridens helvete utan vapen att försvara dig med.
Återuppta din tjänstgöring och påbörja sjukvårdsutbildningen.
- Var är han? - Han har gått.
- Jag bad honom att stanna. - Jag förstår.
- Hälsa honom att jag älskar honom. - Ja, då.
Se till att komma hem till mig.
OKINAWA, MAJ 1945
Uncle Sam är varlig, som ett barn - ofarlig...
- Lägg av, Hollywood! - Håll truten!
- Lägg ner! - Snart skjuter jag dig!
- Var tyst nu, det där får vänta. - Glädjedödare.
- Släpp fram dem! - Ur vägen!
96:E, eller återstoden av det.
Det är dem vi ska ersätta.
Det verkar vara fritt fram.
Fritt fram, furir!
Kapten Glover.
Löjtnant Manville, 96:E. Vi ska ansluta oss till er.
Okej.
- Ordna krubb till dem. - Det här är furir Howell.
- Vem av er är Doss? - Där borta.
Är det du som är Doss?
Irv Schecter.
Du, jag och Page här är de enda sjukvårdarna kvar i området -
- så vi kommer att få samarbeta.
- Kommer ni direkt från fronten? - Hur är det där?
Hur är det där?
Vid Hacksaw?
Vi klättrade upp sex gånger och blev nedkastade lika många.
Efter sista gången fanns det ingenting kvar av 96:E.
De är odjur.
Vidriga odjur.
Gulingarna struntar i om de överlever eller inte.
De vill dö, de anfaller hela tiden.
De ger aldrig upp.
- Aldrig. - Här...
Här, kompis.
Japanerna siktar in sig på skadade.
Ta bort alla röda kors. De vill gärna skjuta sjukvårdare.
Det där blir en pricktavla för dem. Här har du en ny hjälm.
Samma för alla.
Det här är bergskammen Hacksaw Ridge.
Tar vi den, så kanske vi kan ta Okinawa.
Tar vi Okinawa, kan vi ta Japan.
Hämta andan medan flottan mjukar upp dem åt oss.
Det där kan ingen överleva.
Jo, de kan.
Löjtnant... Det är bunkrar här, här och här. Stämmer det?
Ja, fast lite...
Ja, möjligen lite längre bak.
- Allt ser annorlunda ut där uppe. - Det är klart, kapten.
Mina herrar! Framåt!
- Det är blod. - Det säger du inte?
Vi är inte i Kansas längre, Dorothy.
Klättra vidare.
Kom, jag hjälper dig.
Akta er.
Brown! Ge den här till Jessop.
Ner!
Hitåt!
Var fan är de? Jag ser ingenting!
Ingen aning!
Sjukvårdare!
Hjälp! Här borta!
Tryck här!
Kom, jag ska hjälpa dig! Kom, Jack.
Fortsätt framåt!
- Jag ser inget! - Är det en där?
Jag vet inte, skjut bara!
Kom!
Vito! Kom!
Helvete!
Sjukvårdare! Vito är träffad!
Akta!
Hjälp!
- Är du skadad? - Jag klarade mig.
Kom! Jag har dig, Ralph. Andas, bara.
Andas, bara. Det är ingen fara.
Andas, Ralph.
Jag har dig!
Du! Ge honom en morfinspruta och fortsätt.
- Han klarar sig aldrig. - Nej, snälla Doss!
Lämna mig inte här! Snälla!
Jag har barn! Snälla, lämna mig inte!
Jag ska ingenstans. Jag ska få hem dig. Jag har dig, kompis.
Jag ska få hem dig.
Nu får du morfin. Det hjälper på en gång, Ralph.
Bår! Bår!
Upp med dig!
- Jag är skadad! - Det är du inte alls.
Vänta, grabben.
Nu så! Ligger man still så dör man.
Skynda på!
Han ska prioriteras!
Vi har honom!
Prioriteras? Han är död innan vi kommer ner.
Det vet du inte!
Få ner honom. Okej?
Okej. Iväg med dig!
Ingen fara, du ska hem.
Sjukvårdare! Hjälp!
Eftersom vi inte ser dem borde de inte se oss.
Jag har dig, Frank! Var är du träffad?
Jag tror nog att de ser oss!
Hjälp till.
- Ner, löjtnant! - Där borta är bunkrarna!
Jag ser dem! Ducka nu!
- De är rakt fram. - Ja, jag ser dem.
Ta er så långt fram ni kan!
Jag skickar fram en trupp på flanken!
Kom!
Håll där, bara, så kommer allt att bli bra.
Jag tar honom, Doss.
Kom och sätt dig.
- Klarar du dig? - Ja då.
En till!
Eld!
- Eld! - Den jäveln!
- Ta över, Ghoul! - Ska ske!
- Mata! - Eld!
Rök!
Kom igen!
Spring, Ghoul! Ner i gropen!
Spring, Smitty! Vi täcker dig!
Täck mig!
Väskan!
- Ghoul! - Här!
Få dit den nu. Få dit den, Ghoul.
Täck honom!
Helvete!
Täck honom!
Sjukvårdare! Hjälp!
Framåt!
Sjukvårdare!
Jag är här, kompis. Sätt handen mot!
Spring!
Ghoul! Ghoul?
- Var är du träffad? - Jag vet inte.
Du har fått en bula, men det är ingen fara.
- Vad heter du? - Ernie.
- Ernie? - Ernie Walker.
Vad brukar du kallas?
- Ghoul. - Just det! Det är ingen fara.
Bra jobbat, allihop!
Vi stannar här i natt, så fortsätter vi i morgon.
Okej, grabbar. Hitta en bra grop nära bunkern. Vaktavlösning varannan timme.
Vi vet inte vad som finns där ute, så ligg lågt.
- Skjut allt som inte kan engelska. - Grease också?
Definitivt.
Behöver ni pissa eller skita, gå inte ensamma.
Vart fan ska du, Doss?
- Det är fler skadade där ute. - Jag följer med.
Tänk er för och ligg lågt.
Hitta ett ställe!
Rinnelli och Henry dog på bara en kvart. På en gång.
På en gång...
Peterson, Popeye, Stanford och Murphy.
Page och Unger.
Ralston.
I fredstid begraver söner sina fäder.
I krigstid begraver fäder sina söner.
Kan du sluta spotta ur dig sån där dynga?
Det hjälper ingen.
Nej, det har du rätt i. Inte här.
Här... Ge hit den där.
Bukskada, han behöver plasma.
- Lägg honom där. - Ingen fara, de tar hand om dig.
- Ska vi hitta oss en grop? - Det låter bra.
Sätt på dig hjälmen.
Ska du inte ha dem?
Jag äter inte kött. Ta för dig.
Klart att du inte gör...
En riktigt fin donna.
Du vet väl att ni inte spelar i samma liga?
Ja, jag vet.
- Säg inget till henne. - Hon skulle bli lyckligare med mig.
Tills hon lärde känna dig.
- Jag kan vara en skitstövel ibland. - Ibland?
Så ja...
Japanerna är lömska.
Jag tar första vaktpasset, så kan du sova.
Vilken mardröm.
Jag drömde att jag blev spetsad. Jag kunde inte göra nåt.
Geväret ligger där.
Det bits inte.
Jo, det gör det.
Se dig omkring.
Efter den här pärsen skulle varje normal människa be om ett vapen.
Jag har aldrig sagt att jag är normal.
Pappa är suput.
Han kämpade mot det i flera år, men nu har han gett upp och blivit elak.
Du vet åtminstone vem han är. Jag hade tio alternativ, alla lika värdelösa.
- Växte du upp med din mamma? - Hon lämnade bort mig när jag var fem.
Sen såg jag henne aldrig mer.
Jag lärde mig tidigt att hata.
Jag är snabb att döma, och jag missbedömde dig.
Pappa kunde prygla mig och min bror bara för att solen gick upp och ner.
Jag kunde ta det.
Men när han gjorde det mot mor...
Försvinn!
Nu räcker det! Hör du det?
- Tryck av, för helvete! - Sluta!
Du dödade honom inte.
I mitt hjärta gjorde jag det.
Då svor jag inför Gud att aldrig mer röra ett vapen.
Mitt får du inte, för du är galen.
De jävlarna.
Skynda på! Kom hit!
Reträtt! Spring!
De kommer från underjorden!
Det här är Baker 6. Begär omedelbart understöd till YT 515.
Ja, jag vet att vi är här, men vi tänker inte stanna kvar!
- Jag begärde artilleriunderstöd. - Reträtt! Skynda er!
Reträtt!
Jag är här.
Täck mig!
Spring!
Fly!
Kom hit!
Du vet hur man gör! Dra åt hårt.
Jag behöver ingen plasma, ge honom i stället.
Jag klarar mig. Skynda dig!
Grease! Hjälp Irv tillbaka!
Vi ses snart.
Kom nu!
Vi måste bort härifrån.
Spring!
Handgranat!
- Vi måste ta oss härifrån! - Spring!
- Jag är rädd. - Det här lindrar smärtan.
Nej, gör inte så!
Håll dig vaken, Smitty! Nu går vi.
Hjälp mig med honom!
- Nu fortsätter vi! - Han är död.
Kom nu, vi måste härifrån!
Kom igen, allihop!
Ner över kammen!
Vad är det du begär av mig?
Jag förstår inte.
Jag hör dig inte.
Sjukvårdare! Hjälp!
Hjälp!
Okej.
Du är i goda händer. Ta det försiktigt.
Sex, åtta...
14...
Kör dem i säkerhet.
- Hur många är vi, Ford? - Bara 32 kom ner.
Herregud.
- Få in dem. - Ja, kapten.
Harry, det är Desmond.
Jag ska hjälpa dig. Fortsätt andas.
- Översten söker er, kapten. - Jag behöver er Jeep.
- Stanna här och håll vakt. - Men...
- Stanna här och håll vakt! - Ja, kapten!
Hjälp mig.
Akta!
Jag har dig.
Tryck här.
- Jag är snart tillbaka. Okej? - Okej.
Ingen fara, håll ut.
Nu är vi framme vid kanten. Vänta här.
Allt kommer att bli bra, Eric.
Det här kommer att funka, en ögla till varje ben.
Det här går snabbt, snart är du nere. Jag har dig.
Jag har dig. Jag har dig, Eric.
Lita på mig.
- Japaner! - Vänta! Det är en av våra!
Jag har dig, jag har dig.
Så ja, jag har dig. Allt ska bli bra.
Kolla! En till!
Avbryt artillerielden mot Hacksaw. Över hundra man blev kvar där uppe.
Säg åt dem att avbryta.
Sätt dig, Jack, jag hämtar nåt att dricka.
Där försvann vår rökridå.
Vi måste skynda oss, kom!
Det var på tiden!
- De kommer fler. Upp med honom! - Jag lyfter här.
Doss...
Hjälp... Hjälp mig.
Lita på mig nu. Ta ett djupt andetag.
Kom nu!
Kom!
Du vet inte om de lever, Jack.
- Du kan inte återvända utan förstärkning. - Ordna det, då.
Jag har inga soldater att skicka.
Tre bataljoner försvann i dag. Det dröjer över en dag att få hit fler.
Jag behöver dem snabbare än så.
Ingen fara, ingen fara...
Det är ingen fara.
Ingen fara.
Morfin. Det är bra.
Pinnick! Det är Doss.
Det är Doss. Var tyst.
- Nu har jag dig. Är du skadad? - Ja. Jag ser ingenting.
Var tyst, bara.
Ligg stilla.
Jag har dig, håll ut.
Så, pröva nu.
Jag trodde att jag hade blivit blind!
- Var tyst. Kan du gå? - Jag vet inte.
Vi måste bort härifrån. Kom nu.
Nu har vi dig.
Det är jag. Det är Desmond.
Jag ska hjälpa dig.
Är du redo att lämna det här stället?
Gode Gud, hjälp mig att hämta en till. En till...
Snälla, hjälp mig att hämta en till.
En till... Hjälp mig att hämta en till.
En till...
Ur vägen!
- Varifrån kommer de här? - Hacksaw.
- De har väl gett sig av? - Inte alla.
Det är nån galning där uppe som hissar ner skadade, till och med ett par japaner.
De klarade sig inte. Jag återkommer.
Ta det försiktigt. Allt är klart. Kör.
Kom hit! Det är gulingar överallt!
Se på fan... Du är full av överraskningar, menige Majsstjälk.
- Vill du ha morfin? - Ja, eller en kula.
Okej...
Så... Så där.
Då så, får jag se? Jag ska se hur det ser ut.
Inte så farligt.
Få se? Det ser värre ut än det är, töserna lär kyssa dig ändå.
- Klarar ni er en stund, furir? - Visst, stick ni.
- Jag kommer tillbaka. - Är du beredd? Kom nu.
Kapten... Det här måste ni se.
Våra killar har hissats ner hela natten. Till och med Hollywood är tillbaka!
- Vad fan är det här? - Hur står det till, kapten?
Hallå där, kapten.
- Härligt att se dig. - Kapten Glover.
- Hur kom du ner? - Doss. Howell är kvar.
- Gjorde Howell och Doss det här? - Bara Doss.
- Bara Doss? - Ja, bara Doss.
Ynkryggen...
- Dig blir man visst aldrig av med. - Ge mig den.
Det är väl lite sent att börja skjuta nu?
- Hoppa på. - Skojar du?
Jag ska dra er.
Nu!
Är du beredd? Nu!
- Vi har sällskap! - Kom igen!
Upp med armarna!
- Nu skojar du väl? - "Knyt en pålstek, pojk, ingen behå."
Kom nu!
Beredd? Ner med er!
- Sätt ner mig! - Ja, furir.
Doss är kvar där uppe!
- Vad fan... - Han har japaner efter sig.
Vi har honom.
Ingen fara, vi har honom.
- Ta det lugnt, Doss. - Du är i säkerhet nu.
Kom, Doss.
Desmond... Det är ingen fara.
Desmond...
- Försiktigt. - Kom här.
Är du skadad?
Nej.
Nu kör vi den här soldaten till ett sjuktält. Ta det försiktigt.
Ge lite plats.
- Var är Irv? - Irv? Sjukvårdaren?
Han klarade sig inte. Han dog av chock och brist på plasma.
Jag beklagar.
Jag såg bara en spinkig grabb. Jag visste inte vem du var.
Du har gjort mer än vad nån annan kunde ha gjort för sitt land.
Jag har aldrig missbedömt någon så grovt förut.
Jag hoppas att du ska kunna förlåta mig.
Vi måste dit upp igen i morgon.
Men i morgon har ju du vilodag.
De flesta här är inte troende på samma sätt som du.
Men de har väldigt stark tilltro till din tro.
Du åstadkom ett mirakel där uppe, och det vill de ta del av.
De klättrar inte upp dit utan dig.
Vad fan dröjer ni för? Ni skulle ha börjat för tio minuter sen.
- Vi väntar, löjtnant. - På vad då?
Menige Doss ber för oss.
Ber menige Doss för er? Vem fan är menige Doss?
Då sätter vi igång.
Ner på marken!
Ner på marken! Nu!
Vänta, du ska få morfin!
Iväg med honom!
Min bibel... Min bibel!
- Min bibel! - Stanna!
Min bibel, min bibel, min bibel...
Okej.
Du ska hem, Desmond. Vi har tagit Hacksaw.
- Vänta! - Desmond!
Desmond...
Desmond Doss förde 75 man i säkerhet vid Hacksaw Ridge.
Han var den första vapenvägraren som dekorerades med Hedersmedaljen-
- Amerikas främsta utmärkelse för tapperhet i strid.
Desmond och Dorothy var gifta fram till hennes död 1991.
Själv vidhöll han blygsamt att det hade varit Guds förtjänst.
Jag bad hela tiden.
Jag bad Gud om hjälp att hämta en till.
När jag hade gjort det bad jag om hjälp att hämta en till.
Han sa bara: "De riktiga hjältarna ligger begravda där."
Ingen ska försöka rubba andra i deras övertygelse -
- oavsett om det är militären eller vem som helst.
Har man en övertygelse, är det på allvar.
Det visar vem man är.
Trots att jag sa så till honom angående hans vapenvägran -
- att han inte skulle få vara nära mig utan vapen -
- så förstod jag sen att han var en av de modigaste män som fanns.
Ironiskt nog räddade han dessutom mitt liv.
Blodet hade runnit ner över hans ögon och ansikte.
Han låg där och gnydde och ropade efter sjukvårdare.
Jag hällde vatten på ett förband och tvättade av honom.
När jag torkade tittade han plötsligt upp på mig.
Han fullkomligen sken upp.
"Jag trodde att jag var blind", sa han.
Om jag så bara hade fått det där leendet -
- så hade det varit belöning nog.
Desmond Doss gick bort 87 år gammal i mars 2006.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Översättning: Martina Nordkvist