SKUTEČNÝ PŘÍBĚH
Což jsi neslyšel?
Hospodin, Bůh věčný,
Stvořitel končin země
není zemdlený, není znavený,
jeho rozumnost vystihnout nelze.
On dává zemdlenému sílu a dostatek odvahy bezmocnému.
Mladíci jsou zemdleni a unaveni, jinoši se potácejí, klopýtají.
Ale ti, kdo skládají naději v Hospodina, nabývají nové síly,
vznášejí se jak orlové,
běží bez únavy, jdou bez umdlení.
Desmonde, vydrž. Vydrž, Desmonde.
Dostaneme tě odsud.
PŘED ŠESNÁCTI LETY
Desmonde.
-Desmonde! -Co je?
-Počkej. -Dožeň mě.
Počkej, musím ti něco říct.
Co, Hale?
-Závodíme až na vršek. -Fixlíři!
Nashle, loudale.
-Nechceš pomoct? -To zvládnu.
Sedni si!
-Nech toho. -Ty toho nech.
Ježkovy oči!
Jděte od toho srázu, kluci hloupí! Zlomíte si vaz.
Cvoci jako jejich táta.
Rozkopali roh Jacksonovy a Hlavní.
Dávají tam chodník.
Teď byste to tam nepoznali.
Pochybuju, že by poznali vás.
Mě skoro nepoznají, když jdu kolem.
Jako bych umřel s vámi.
Jako bychom nikdy neexistovali!
Dneska toho pro vás víc nemám.
Blokuj ho pravačkou, Desmonde.
Přestaňte! Slyšíte?
-Proč se perou? -Odkdy potřebujou mít důvod?
Tome!
Nač jim bránit? To bych musel seřezat oba. Takhle nařežu jen tomu, co vyhraje.
Tome!
Proboha!
Tome! Prober se, slyšíš?
-Cos to udělal? -Neslyší mě.
Přinesu led.
-Dej pryč ten košík. -Dávám.
Dýchá?
Hale? Hale, slyšíš mě?
Hale?
-Hale... No tak. -Má rozšířené zorničky.
Hale...
Cos to provedl?
Budu ti muset nařezat, pravidla znáš.
Slyšíš mě, Desmonde?
-Desmonde! -Přestaň.
Co si z toho vezme? Už teď je dost agresivní.
Jen si ho hubičkuj. Vykládej mu, že svět je jemný a něžný místo.
Hal bude v pořádku.
No tak.
-Mohl jsem ho zabít. -Ano, to jsi mohl.
Vražda je nejhorší hřích ze všech.
Připravit člověka o život, to je v Božích očích největší hřích.
Nic tak Jeho srdce nebolí.
Nerozumíš anglicky? Mám ti to zopakovat?
-Uhni, ženská, nebo tě srovnám! -Co se děje? Není ti nic, Bertho?
Ty si hleď svýho!
Nenávidím ho.
Mami?
Proč nás tolik nenávidí?
Ne nás.
Nenávidí sám sebe... Někdy.
Táta není doopravdy takový jako dneska večer.
Kéž bys ho poznal jako já, ještě před válkou.
Hospodina chvalme, Hospodina chvalme, chvalme a všichni se radujme!
ZA PATNÁCT LET
Přicházejte k Otci skrz Ježíše Syna.
Chvalte Jej a oslavujte za Jeho činy.
-Jak nám to zní, Desmonde? -Jak nebeské zástupy andělů, mami.
Víš, že lhaní je hřích, zvlášť na tomhle místě.
Já nemluvil o zpívajících andělech.
Co se tam děje? Desmonde!
Zvedněte to!
Vytáhněte ho. Za tu plachtu.
-Zavolám pro sanitku. -Není čas. Joshuův pickup.
-Rychle! -Dobře.
Teď už to bude dobrý. Jsi v dobrých rukou.
Co tady máme?
-Poškozenou tepnu, připravte šití. -Ano, pane doktore.
Tlačte na to. Vy jste mu dal to škrtidlo?
-Ano, pane. -Zachránil jste mu život.
Zůstanete u nás. Uzdravíte se.
Jak se jmenujete, hochu?
Gilbert.
-Budete operovat? -Jo, operace.
Zůstaňte s námi, to bude dobré.
Armádní prohlídky jsou tamhle. Tady se daruje krev.
Stalo se vám něco?
Ne, ta není moje.
Jsem v pořádku. Ale díky za optání.
Co byste potřeboval?
Svůj pásek.
Půjčil jsem ho tomu, co měl nehodu. Bez pásku mi nedrží kalhoty.
Já váš pásek nemám.
To já vím. Je tam. Ještě ho má ten kluk.
Já tady jen odebírám krev.
Daruju svoji.
Tak jděte tam do té místnosti a čekejte, až vás zavolám.
Tam do té.
Už jste někdy daroval krev, pane...?
Doss.
Kamarádi mi říkají Desmond a bude to poprvé.
Vždycky jsem snil, že budu doktorem. Ale do školy jsem moc nechodil.
Můžete být po tom trochu malátný. Máte někoho, kdo vás vyzvedne?
Nemám. Půjdu pěšky.
-Kde bydlíte? -Ve Fort Hillu.
-To je dálka. -Není. Osm až deset kilometrů.
Já chodím přes les, to je jedenáct.
-Vy asi máte les rád. -To teda mám.
Tady si to přitlačte.
-V pořádku? -Jo.
Kam jdeš tak vyšňořený?
Někoho jsem včera poznal.
Sestřičku v nemocnici. Dorothy Schutteovou. Ožením se s ní.
-Panečku. A ví to? -Ještě ne. Dozví se to.
Už jsi někdy mluvil se ženou?
-Která není příbuzná. -Mluvil jsem s ní.
Tak se pojď se starším bráchou obejmout.
Jdi s těma umatlanejma prackama někam.
-Popřej mi štěstí, mami. -Hodně štěstí.
Další. Posaďte se.
-Už jste daroval krev? -Ano, daroval.
-Vy jste ten s páskem. -Desmond, ano.
Nemůžeme vám brát krev dva dny po sobě.
Já si pro tu svou zas přišel.
-Cože? -Svou krev potřebuju vrátit.
Takhle to nefunguje, nemůžeme vám ji vrátit.
Musíte.
Co jste mě bodla tou jehlou, srdce mi buší rychle.
Jen na vás pomyslím, tak ještě rychleji.
To jsem ještě neslyšela!
-To je dost otřepané. -Vážně?
To je škoda, cvičil jsem to celou noc.
Není to dobrý?
To jsem neřekla.
Jaký je rozdíl mezi tepnou a žilou?
-O čem to mluvíš? -O nehodě toho kluka.
Z tepen tryská krev.
A žíly?
Krvácejí.
Asi by sis měl řeči na rande nejdřív natrénovat doma.
Jo, to asi jo.
Jestli máš zájem, dám ti knížku.
O randění?
O krvi.
Nějaké další lékařské otázky?
Ne. Jen si myslím, že jsi to nejkrásnější, co jsem kdy viděl.
To protože sedím ve tmě.
Ne, jsi prostě nádherná.
Uhni!
Musíš se dívat, kam jdeš.
Promiň, netušil jsem, že ti to bude vadit.
Nezeptal ses.
-Já myslel, že by se ti to mohlo líbit. -Mohlo, kdyby ses zeptal.
Tak jdeš?
Dávej bacha!
Proč jsi nám nic neřekl?
Chtěli byste mi to rozmluvit, ale já vím, že jsem se zachoval správně.
A co Jeho přikázání?
Ve válce to není zabíjení, ale bránění. Jde hodně kluků z naší církve.
Ve válce je zapotřebí mužů. Prací v papírně tuhle zemi neubráním.
Ten náš kluk vypadá jak filmová hvězda.
Pěkná uniforma, dobrá čepice.
Takhle vypadal Artie Giddens, když jsme rukovali do Francie.
-Pamatuješ si na něj, Bertho? -Přestaň, Tome. -Co je?
Říkám jen, že to Artiemu v uniformě seklo.
Vy všechny holky jste si to myslely.
Když se k němu slítly, jen se naparoval.
Jen doufám, že až to Hala trefí, bude to do bundy zepředu.
Normální vstřel, tím se moc nezasviní.
Artie to schytal zezadu.
Předkem se z něj valily střeva, vnitřnosti všude.
Úplně mu to tu uniformu zničilo.
Klika, že byl mrtvej a neviděl, jak hrozně ta uniforma vypadá.
Kliď se mi z očí.
Nejseš ty zčásti kamzík?
Pomůžeš mi, Desmonde Dossi, nebo mě tu necháš trčet?
Pomůžu, ale něco to bude stát.
-Co? -Pusu.
To je normální vydírání.
Ano, je. Ale i tak je to moje podmínka.
Takže platí. A budeš to muset dodržet.
Moment.
Nedostanu pak facku, že ne? Kdybych spadl, strhnu tě s sebou.
Dej mi pusu a uvidíš.
Co je?
Musím narukovat.
Nemůžu tu zůstat, aby všichni odcházeli bojovat za mě.
-Můžeš. Můžeš tady zůstat. -Já musím, Dorothy.
Chci být zdravotník. Budu lidi zachraňovat, ne je zabíjet.
Musím do práce. Přijdu pozdě.
Dorothy, miláčku. Dorothy!
Tak požádáš mě o ruku nebo ne?
-Nevím. A ty bys mě i přesto chtěla? -Jak to mám vědět? Nepožádal jsi mě.
Tak tě žádám.
Z celého srdce a ještě víc. Vezmeš si mě?
Pak ano. Ano, vezmu.
Kdy?
Jen co dostaneš první opušťák. Ale stejně tě teď nemám ráda.
-Jo. -Tak jo.
-Ale já tebe miluju. -Pst.
Máma říkala, ať sem za tebou zajdu.
Jo...
Tihle tři byli mí nejlepší kamarádi.
Spolu jsme vyrůstali,
spolu jsme dělali průšvihy, chodili za holkama.
A narukoval jsem s nima.
Teď leží tady,
v hlíně pod trávou, a žerou je červi.
Nechci sem chodit za svými syny.
Tati, já už se přihlásil.
Nemohl jsem jinak, tati.
-Všichni ostatní už... -Ty nejsi všichni ostatní!
Všichni ostatní jednají zbrkle, bez přemýšlení!
Stejný pitomci, jako my.
A vojáci, co žijou, žijou proto, že to dovedou.
Ty ne!
Ty si musíš na všechno sednout, přemýšlet a modlit se!
Podívej se, i teď to děláš.
Nebudeš schopen žít sám se sebou, jestli půjdeš.
Nebudu, jestli nepůjdu. Budu zdravotník.
-Tak budu sloužit. -Vidíš, promýšlíš si to.
Myslíš, že se tahle válka přizpůsobí tvým představám?
Nepochybuju, že to bude těžký.
Nebude to těžký, ale nemožný.
Nevím, jaký představy se ti honí hlavou, ale nevyjdou. Tak to nefunguje.
A kdybys nějakým zázrakem přežil, Bohu za to děkovat nebudeš.
Hněte sebou, chlapi. Teď patříte Strýčku Samovi. Rozlučte se s mámou.
Dámy, ustupte prosím od autobusu.
Málem bych zapomněla.
Tady. Chci ti ji dát. Je moje.
Nos ji tady, kde budu i já.
Miluju tě.
"Vrať se mi, Desmonde Dossi, miluji tě.“
Musím se na to tvý znetvoření dívat pokaždý, když jdu k posteli?
Dívej se na něj se závistí, příteli.
Co je? Tváříš se bezradně. Tahle je volná.
Moudrá volba. Je odsud výhled od hor až k jezeru.
-Randall Fuller. -Desmond Doss.
Říkej mu "Kantor“. Tomu, co říká, tu nikdo nerozumí.
Protože tu nikdo neumí číst.
Tato varlata patří muži, co si říká Hollywood.
Vypadají, jako by patřily někomu menšímu.
Ty boty jsem teď nafasoval.
Pomáda Nolan z Red Hooku.
-Odkud jsi? -Z Virginie.
Vidlák, co? Oženíš se se sestřenkou? To byl fór.
Tamhle to je Smitty, dává na prdel Kirzinskýmu.
-Jako by to tobě šlo líp, dacane. -Nechtěl jsem tě ztrapnit.
Paul Kirzinski, těší mě.
Jak že se jmenuješ, čahoune?
Desmond Doss.
Tahle to je Tex Lewis, považuje se za kovboje a Vito Rinelli.
Je sice malej, ale jak buldok.
-Ahoj. -Nazdar. -Desmond.
-Tamhle ten fešák je Štístko Ford. -Ahoj.
Tamhle je Walker a Pinnick, hrajou si na karbaníky.
Ztichni, Pomádo.
Leda bys nám sám předvedl, jak hraješ.
Hele, ta stará dobrá kniha.
Štístko má dobrou knihu, viď, Štístko?
To je dobrý čtení!
Pozor!
V řad nastoupit! Dělejte! Pohyb!
Vy vypadáte dost divně, jestli to tak můžu říct, vojíne.
-Jméno? -Andy Walker.
-Jak dlouho už jste mrtvý, hochu? -Pane?
Nejsem "pan“. Jsem seržant Howell nebo "serža“.
"Pana“ si nechte pro nepoužitelné lidi.
-Říkáte, že se jmenujete Ghoul? -Walker, seržante.
-Takže Ghoul. -Ano, seržante.
Na vašem vzhledu mi cosi nesedí, vojíne.
Těžko říct co. Že by účes?
-Nebo záhyb na kalhotách? -Mám v noze nůž, seržante.
No ovšem, to je ono. Nůž.
-Jak se jmenujete, vojíne? -Smitty Ryker.
Ne, jmenujete se vojín Idiot. Víte proč?
-Protože mám v noze nůž. -Kdo vám ho tam zabodl, vojíne?
Byla to nehoda, seržante. Hráli jsme roztahovačku.
To mě těší, že jste si ho tam nezapíchl úmyslně.
-Kdo ten nůž hodil? -Já, seržante. Vojín Kirzinski.
Vypadáte jako indián. Ke kterému kmeni patříte?
-Ne, já jsem Polák. -Omyl.
Podle mě máte čerokézskou nebo šonijskou krev.
-Ne, seržante. -Odmlouváte mi,
-vy zkurvenej podpalovači vozů? -Ne, seržante.
-Předveďte mi svůj indiánskej pokřik. -Já ne...
Jaký je vaše duchovní zvíře?
-Jste užovka? -Ne, seržante. -Jste čipmank? -Ne, seržante.
-Jste tančící sob? -Ne, seržante.
Odmlouváte mi, vojíne?
-Ne, seržante. -Dobrá.
Budu vám tedy říkat "Náčelník“, na znamení úcty k vašemu lidu.
Děkuji, seržante.
Šklebíte se na mě, nebo jste takový od přírody?
-Ne, seržante. -Jméno, vojíne? -Desmond Doss.
Viděl jsem kukuřičný stonky s lepší tajlí. Mám chuť si utrhnout klas.
-Unesete vlastní váhu? -Ano, seržante.
To by vám mělo jít snadno.
Desátníku, nepouštějte toho člověka ven, až bude foukat vítr.
Rozkaz.
-Vojíne Idiote. -Ano, seržante. -Zvedněte nohu.
Výš.
Všichni ven. Hned!
Fofrem! Povídám fofrem!
-Jen si vezmu uniformu, seržante. -Ptal jsem se ho, desátníku?
Nevzpomínám si, seržo.
Každý, kdo se tak pyšní svou nahou postavou, jistě ocení svěží vzduch.
Pohněte prdelí, vojíne Genitále!
Fofrem! Vy exhibysynu!
Naučím vás dračí smyčku,
abyste se uměli spustit z výšky po prdeli
a já vám ji mohl nakopat.
Udělejte smyčku. To je jezero.
Drak vyleze z jezera, obtočí princeznu, chce ji stáhnout do vody.
Jasný, dělejte!
Velmi dobře, Texi. Ještě se snažte, Kantore.
-Uvazoval jste někdy kozu? -Ne, seržante.
Díval jste se někdy koze do očí?
-Ne, seržante. -Dobře, to by bylo proti přírodě.
Když nebudete dýchat, umřete.
Dobře, vojíne Idiote.
Gratuluju, Pomádo. Právě jste se zřítil z patnácti metrů a srazil si vaz.
Geniální, vojíne Vito Rinnelli, vy jste se oběsil, pitomče.
-Fandíte Benitovi? -Ne, seržante. -To byste byl vyšší.
Kdybyste byl Američan, byl byste vyšší.
Copak to máte, Dossi, jednu na každou kozu?
Měl jste uvázat dračí smyčku, ne vyrábět podprdu!
-Co je tu k smíchu, desátníku? -Těžko říct, seržante.
Dělejte, slečinky, zaberte! Pohyb, pohyb. Chci vidět zápal.
Ať to frčí. Předveďte se. Běžte o sto šest...
K zemi...
Pohyb, pohyb! Chci vidět, jak makáte.
Dělejte!
-Nezapomeňte za ušima. -Dělejte...!
Jistě si v tom rochníš, ty zvrhlíku nahá.
Dělejte. Fofrem, fofrem...!
Makáme.
Na co čekáme?
Dělejte. Hněte prdelí.
Na to dřevěný. Bacha na třísky.
-Jsi celej? -Jo, dobrý.
Pohyb...
Co je? Nikdo nevyhlásil odpočinek.
Hněte prdelí na cílovou čáru. Pohyb...!
Fofrem...! Přeběhnout tu lajnu.
Dobrej výkon, Dossi.
Tohle je osobní dárek od vlády USA pro jednoho každýho z vás.
Standardní puška ráže .30, M 1, na nábojové rámečky, samonabíjecí,
navržená tak, aby nepříteli přinášela smrt a zkázu.
Bude to vaše milenka, vaše paní, vaše konkubína,
možná to jediné v životě, co budete skutečně milovat.
Pánové, do tance. Vyberte si dívku.
Nenoste ji hlavní dopředu. Nechci být dneska zastřelený.
I když vás to k tomu svádí.
Položte zbraň vedle sebe.
Dávejte pozor.
Problém, vojíne Kukuřičáku? Není tam vaše velikost?
-Nebo je ten zádrhel barva? -Ne, seržante.
Říkali, že nemusím mít zbraň.
Co prosím? Vystupte, vojíne, asi špatně slyším.
Je mi líto, seržante. Nemůžu se dotknout zbraně.
-V čem je problém? -To není problém, jen chyba, pane.
-Říkal jsem to, když jsem se hlásil. -To není možné.
-Víte, proč to není možné, vojíne? -Ne, pane.
Protože armáda USA chyby nedělá.
Jestli je něco problém, budete tím problémem vy.
Prostě mě neměli posílat ke střelecké rotě.
Je to odpírač, pane.
Vy jste odpírač vojenské služby a narukoval jste do armády?
Ne, pane, já službu neodpírám.
-Děláte si ze mě srandu? -Ne, pane. Přihlásil jsem se dobrovolně.
Nevadí mi nosit uniformu, salutovat vlajce a konat svou povinnost.
Vadí mi jen mít zbraň a připravovat lidi o život.
-Vy nezabíjíte? To je všechno? -Ano, pane, to je všechno.
Víte, že ve válce se dost zabíjí?
-Ano, pane. -Je to samou podstatou války.
-Ano, pane. -Jo.
Máte ještě jiné požadavky na Armádu Spojených států:
Ještě nějak bychom vám mohli pobyt u nás zpříjemnit?
-Nechce pracovat o sobotách, pane. -No, soboty...
Jsem adventista sedmého dne.
Sobota je můj sabat, tehdy nesmím pracovat.
To asi nebude problém, že ne, seržante?
Poprosíme nepřítele, ať o sabatu neútočí, protože se vojín Doss modlí.
To jsme si ujasnili. Teď vám řeknu svoje požadavky.
Nejsou tak složité jako vaše, jsou velice prosté.
Jste-li v téhle rotě, pod mým velením, budete poslouchat mé rozkazy. Tečka.
Jestli to nedokážete tady, nemůžu vám důvěřovat v boji.
Zažádám vám o § 8, propuštění z psychiatrických důvodů.
Odchod!
Pánové! Chci vám představit vojína Desmonda Dosse.
Vojín Doss nevěří na násilí. Nečiní násilí.
Dokonce se ani neuráčí dotknout zbraně. Vojín Doss je totiž odpírač.
Proto vás žádám, abyste od něj nečekali, že vás na bojišti zachrání,
protože jistě bude zápasit se svým svědomím, jestli vám má pomoct.
-To není pravda, seržante. -Vojíne, zticha zůstat!
Chápu, že některé z vás to může pobouřit.
Za to my, muži, bojujeme,
abychom hájili svá práva a ochránili naše ženy a děti,
i když kvůli přesvědčení vojína Dosse můžou ženy a děti umírat.
Očekávám tedy, že všichni v rotě projevíte vojínu Dossovi plnou úctu,
jakou si po tu krátkou dobu, co s námi bude, zaslouží.
-Je to jasné? -Ano, seržante.
Copak to máš, Dessie?
-Víš, co to je. -Je nějaká malá.
Poloviční Bible pro polovičního chlapa.
-Smitty, vrať mu tu Bibli. -Nevím, že bych mluvil s tebou.
Jak to, že nebojuješ? Myslíš, že jsi něco lepšího?
Ne.
Co kdybys byl napadenej?
Jako takhle.
Podle Bible máš nastavit druhou tvář, ne?
Podle mě nejde o náboženství.
To je zkrátka a dobře zbabělost.
-Že jo, Dossi? -Jsi posera, viď?
No tak, prašť mě.
Nechám tě si bouchnout. Tady, sem.
Prašť mě, Dossi. Dělej.
-Napal mu ji. -Dělej.
Ne?
-Copak to je? -Dej mi to. -To je ale pěkná buchta.
Pošli to dál.
Takováhle buchta si zaslouží pořádnýho chlapa.
Vrať mi to.
Prosím.
Prosím, vrať mi to, Smitty.
Slyšíte hlasy, Desmonde?
Ne, pane.
Ale Bůh k vám prý promlouvá, je to tak?
Nejsem blázen, pane.
Máte pocit, že vás proto lidé považují, za blázna?
Jsem jiný, to vím.
Ale nebudu předstírat, že jsem něco, co nejsem.
-Jsem, co jsem. -To zní osaměle.
Jste osamělý?
-Hlasy tedy neslyšíte. -Ne, pane.
Modlím se k Bohu
a říkám si, že mě slyší, ale není to takový rozhovor,
-na jaký si tu teď hrajeme. -"Hrajeme“, vojíne?
Ano, pane. Vím, že mi chcete dát § 8, propustit mě z armády.
Ale mně neharaší ve věži. Zkrátka věřím, čemu věřím.
A já se to snažím pochopit.
To Bůh vám řekl, abyste si nebral pušku?
Bůh říká, že nemáme zabíjet.
Je to jedno z Jeho nejdůležitějších přikázání.
Podle většiny lidí to znamená nevraždit. Válka jsou úplně jiné okolnosti.
Ježíš řekl: "Nové přikázání vám dávám,
abyste se navzájem milovali, jako jsem já miloval vás.“
Ten, s kým bojujeme, je Satan. To jako dobrý křesťan přece vidíte.
To vidím, pane, a proto jsem se přihlásil.
Ale je mi líto, zbraň mít nebudu.
Jeho náboženské názory jsou ojedinělé, ale důvod k propuštění na § 8 to není.
Jak mám s takovým člověkem v jednotce udržet disciplínu?
Nevím.
Ale je to právoplatný odpírač a musí smět pracovat jako zdravotník,
splní-li podmínky ve všech dalších oblastech výcviku.
Možná by pomohlo, kdybychom dělali, že těm jeho představám věříme.
Jo, ať slouží jen na ubikacích, nebo v kuchyni.
Když do vás půjde s Bohem, udělejte mu peklo. Chci, aby odešel.
Dossi, tohle je pro ostudu! Máte tu svinčík!
-Něco k smíchu, Rykere? -Ne, seržante.
-Máte něco na srdci? -Ne, seržante.
Asi vám nedošlo, že jednotka je tak slabá,
jako její nejslabší člen.
Abyste to pochopili, o víkendu žádný vycházky. Všichni služba v kuchyni!
Teď všichni plnou polní a na třicetikilometrovou túru!
Jdeme!
Hlavy vzhůru.
Nelitujte se, z toho je mi zle.
Nevíte, co je to únava. Poklušete, dokud nepadnete.
Nechte toho. Chci spát.
Nech mě...
Proč tu ještě jsi?
Pohov.
Kde je Doss?
-Tohle nikomu neprospívá. -Kvůli tomu jsem nenarukoval.
Nejde o to, proč jste narukoval. Jde o životy všech zdejších mužů.
I o váš, hochu. Měl byste skončit.
Oblečte se a já vás vyprovodím.
To nic, Dossi.
To není ostuda.
Pojďte.
Mám dnes dozorčí službu navíc a službu v kuchyni, takže...
...nemůžu.
Dobrá Dossi.
Vojíne Dossi, můžete označit ty, kdo vás zbili?
Ne, seržante.
Vy nevíte, kdo vás napadl?
Neříkal jsem, že mě někdo napadl, seržante.
Co mi chcete namluvit, Dossi? Že jste se potloukl ve spánku?
Spím dost tvrdě.
Jestli si chcete o víkendu smočit, tak ať máte čepičku.
Další.
Nechci, aby nám tu někdo chcal mlíko.
Vy už si ho do kafe nedáváte, seržo?
Nechtěl bys injekci rovnou, Smitty?
-Mluvíte z vlastní zkušenosti? -Další.
Na to se zeptej svý mámy, Pomádo.
Pozor!
Pohov.
Vojíne Dossi, vám bohužel dovolenku schválit nemůžu.
Ta je jen pro muže, kteří absolvovali základní výcvik.
Ve vší úctě, pane, to já jsem.
O dovolenku jsem si zažádal před třemi týdny. Dnes odpoledne se žením.
Tady stojí, že jste neabsolvoval střelby.
Já nemám mít pušku, pane. Plukovník Stelzer...
Plukovník Stelzer rozhodl, že:
Doss musí smět pracovat jako zdravotník,
splní-li podmínky ve všech dalších oblastech výcviku.
A ty jste na střelnici nesplnil, vojíne. Naprosto jasné.
Ukažte mi, že umíte zacházet s puškou, a já vám tu dovolenku podepíšu.
Desátníku Cannone, podejte vojínu Dossovi svou zbraň.
Nedotknu se pušky, pane.
Já se vás neptám, vojíne. Je to přímý rozkaz od velitele roty.
Propána, Dossi, přestaň blbnout a odejdi.
Odmítněte, a mně nezbude nic jiného, než vás pohnat před polní soud
a zbytek války strávíte ve vojenském vězení.
Nemůžu, pane.
Jak dlouho chceš ještě čekat, Dorothy?
Asi už to bylo dost dlouho.
Je mi to líto. Muži někdy na poslední chvíli cuknou.
Někteří možná, ne můj Desmond.
Máte mě asi za hajzla, co se stará o předpisy a ne o svoje mužstvo.
Dovolíte?
V tuhle knihu věřím jako každý druhý.
A jako každý druhý bojuji se svědomím,
ale co dělat, když se útočí na všechno, co má pro vás na světě hodnotu?
Nevím, pane.
Na tak důležité otázky neznám odpověď,
ale cítím, že i moje hodnoty jsou v ohrožení, a nevím proč.
Mně jsou vaše zásady ukradený, protože jsou ukradený Japoncům.
Až jeden napadne vás a nějakého raněného,
to ho praštíte Biblí?
-Jsem připraven dát za své lidi život. -Dáváním života se války nevyhrávají.
Jsem tady, protože nechci vidět, jak shnijete v cele.
Doznejte se, vydejte se na milost soudu. Třeba vás nechají jít domů modlit se.
A ti stateční chlapi ať jdou vyhrát válku.
Jestli vás nepřesvědčím já, třeba to dokáže ona.
Nedovolili mi zavolat ti.
Já věděla, že za to nemůžeš.
Co ti to provedli?
To je dobrý.
Jen jsem si to párkrát rozdal se zdí a prohrál jsem.
Prý můžeš jít do vězení, Desmonde.
Do Leavenworthu. Musí to jít jinak.
Nevím jak.
Udělal jsem všechno, co chtěli, až na to jedno,
a stejně jsem jako zločinec, protože nechci zabíjet.
Snažil ses, to nikdo nemůže popřít. Ale koho zachráníš ve vězení?
Nejspíš nikoho.
Tak proč nemůžeš vzít tu blbou zbraň a zamávat s ní?
Nemusíš ji používat.
-To nejde. -Ale jde.
To je jen pýcha a umíněnost! Nepovažuj svou vůli za Hospodinovu.
Že jsem pyšný?
Možná jsem.
Ale nevím, jak žít sám se sebou, když nedostojím tomu, v co věřím.
A už vůbec nevím, jak bys se mnou mohla žít ty.
Nebyl bych takový, jaký bych chtěl v tvých očích být.
Zamilovala jsem se do tebe, protože jsi nebyl jako ostatní
a ani ses o to nesnažil.
Ať tě vůbec nenapadá, že mě zklameš.
Budu tě milovat stůj co stůj.
Nevím, co udělá. Tak či tak prohraje.
Chtějí, aby se přiznal, ale pak by ho propustili se ztrátou cti.
Jinak s nimi bude na kordy a určitě půjde do vězení.
Stejně ho prohlásí za zbabělce a já nevím, jak s tím bude moct žít.
Děkujeme, Dorothy.
Jestli s ním budeš mluvit, vyřiď mu, že ho máme rádi a že se za něj modlíme.
-Modlíme se za vás za oba. -Vyřídím. Na shledanou.
...jasně, že jsem šílenej. Co myslíš, že jsem...
Vypadni odsud!
Jdi ode mě, ženská!
Zavřu je, pane.
Co byste potřeboval?
Chci mluvit s brigádním generálem Musgrovem.
Bez smluvené schůzky to nejde. Není to možné.
Kdybyste mu laskavě řekla,
že desátník Thomas Doss si chce krátce promluvit.
Má velmi důležitou poradu.
Byl jsem s ním v bitvě o les Belleau ve Francii.
Byl můj kapitán.
Prosím, paní, je to životně důležité.
Děkuji vám.
-Venku je nějaký pan Tom Doss. -Doss?
Než se nadějete, budete doma. Jako by se nikdy nic nestalo.
Miluju tě.
Toto je slyšení v záležitosti vojína Desmonda Dosse. Obvinění zní:
Neuposlechnutí rozkazů velícího důstojníka. Co na to obžalovaný?
Vojín Doss se k vině nepřiznává.
Skutečně?
Já myslel, že je to ujednáno, že jste chtěl jít na dohodu.
Ano, pane, ale rozmyslel jsem si to.
Jen tak? Chcete jít před polní soud.
Ano, pane.
Jak chcete, vojíne. Pokračujeme.
Ctihodnosti, vojín Doss se honosí svou morálkou jako nějakým vyznamenáním.
Dává najevo své opovržení, když odmítá uposlechnout rozkazy svého velícího.
V době, kdy naši nejlepší muži obětují své životy...
-Jsi v pořádku? -Ano.
-Ještě to projednávají? -Ano.
Musíš tam donést tohle.
To nejde, tam smí jen vojáci.
Tak ať to tam některý odnese.
Ti nám nepomohou. Chtějí mu to spočítat.
Každý vojenský soud by obžalovanému položil otázku:
Popíráte, že jste neuposlechl rozkazů plukovníka Sangstona?
Popíráte to, vojíne?
-Nepopírám. -Proč to tedy napadáte?
Proč, když se odmítáte dotknout zbraně, usilujete o službu u bojové jednotky?
Protože když Japonci napadli Pearl Harbor, vzal jsem si to osobně.
Každý, koho jsem znal, chtěl narukovat, včetně mě.
V našem městě neuznali dva muže za schopné.
Spáchali sebevraždu, protože nemohli jít sloužit.
Pracoval jsem ve zbrojovce a mohl jsem dostat odklad, ale to není správné.
Není správné, aby jiní bojovali a umírali
a já seděl v bezpečí doma.
Potřebuju sloužit.
Mám energii a chuť sloužit jako zdravotník.
Spolu s ostatními. Stejně ohrožený. Jen...
...nebudu lidem život brát, ale zachraňovat ho.
Když je teď svět tak rozpolcený,
nepřijde mi špatné, že ho chci dát aspoň trochu zas dohromady.
-Tam se nesmí. -Vy to nechápete.
Můj syn je obžalovaný.
Chápu to, pane, ale nesmí tam nikdo.
Mám zprávu...
Vyjádřené postoje jsou chvályhodné, ale tvrzení obžaloby je nezvratné...
Co se to tam děje?
Pusťte ho.
-To je uniforma ze světové války. -Je, pane.
Tohle vám musím ukázat.
Už nejste příslušníkem vojska
a nemůžete se tohoto slyšení účastnit. Je mi líto.
Vážně to tak funguje, pane?
Bojujete za svou zemi,
přijdete o to, co vám je drahé, a pak jste odepsaný?
Vaše uniforma je zapomenutá, už nemáte hlas.
-Vy jste byl u Lys? -Byl, pane. I u lesa Belleau.
Dvakrát vyznamenaný, jak vidím.
-Předpokládám, že jste vojínův otec. -Jsem, pane. Thomas Doss.
Jako bývalý voják tedy víte, že máme zákony...
Znám zákony a vím, že mého syna chrání. Jsou zakotveny v naší ústavě.
A věřím v ně stejně jako on.
Proto jsem šel bojovat, abych je chránil.
Nebo jsem si to aspoň myslel.
Protože jinak netuším, co jsem tam vůbec dělal.
Děkuji vám, desátníku Dossi.
Ukažte mi ten dopis.
Musíte odejít.
"Práva obžalovaného jsou chráněna zákonem
a tedy nemůže být nucen vzdát se těchto práv.
To zahrnuje, v tomto případě, neuposlechnutí rozkazu nosit zbraň.
Brigádní generál Musgrove, velitel týlového zabezpečení, Washington.
Plukovníku?
-Stahuji obvinění, pane. -Pak se případ zamítá.
Vojíne Dossi, můžete jít do bitevní vřavy beze zbraně na svou obranu.
Smíte dál vykonávat službu a absolvovat zdravotnický výcvik.
-Kde je? -Odešel. Hned potom.
-Prosila jsem ho, ať zůstane. -Já to chápu.
Až přijedeš domů, vyřiď mu, že ho mám rád.
Dobře...
Koukej se mi vrátit.
OKINAWA, KVĚTEN 1945
Strýček Sam je mé všecko, je mírný jak malé děcko.
Ale když ho naštvete, se zlou se potážete.
-Drž hubu, Hollywoode. -Zmlkni.
Hollywoode, já tě přisámbohu zastřelím.
Zavři zobák. S krákáním počkej, až tam budeme.
Kazíte srandu.
-Uhněte. -Uhnout, na stranu.
96., nebo to, co z nich zbylo. My je nahrazujeme.
-Mně to přijde dobrý. -V pohodě.
Všechno čistý, seržante.
Kapitáne Glovere. Poručík Manville, 96. Přidělili nás k vám, pane.
-Dobrá. Dejte jim něco k jídlu. -Rozkaz.
-To je seržant Howell. -Těší mě, pane. Posaďte se.
Který je Doss?
Tamhle.
Ty jsi Doss?
Irv Schecter.
Ty, já a Page jsme jediný zdravotníci,
takže budeme dělat spolu.
Přišli jste rovnou z fronty?
Jaký to je?
Ptal jsem se, jaký to je.
Na Hacksaw?
Šestkrát jsme tam vyšplhali, šestkrát nás shodili dolů.
Nakonec už z 96. nezbylo nic.
Jsou to zvířata.
Smrdutý zvířata.
Žluťákům je fuk, jestli umřou nebo ne.
Chtějí umřít a furt na vás útočí.
A nikdy to nevzdají.
Nikdy.
Na, kamaráde.
Japončíci schválně míří na raněný.
Sundej si označení Červenýho kříže.
Za zastřelení zdravotníka mají žluťáci příplatky.
Ta bílá je jako terč.
Mám pro tebe novou helmu. Univerzální velikost.
To je náš cíl, Hacksaw Ridge.
Když ho dobydeme, můžeme dostat Okinawu.
Když dostaneme Okinawu, dobydeme Japonsko.
Dejte si oddych. Naši kamarádi z námořnictva nám je naklepou.
Tohle nemůže přežít nikdo.
Ale oni jo.
Poručíku, ty bunkry tady, tady a tady, to je přesně?
Ano...
Ano, možná trochu víc vzadu, ale nahoře je to všechno jinak.
Čisté, kapitáne.
Pánové, vyrážíme.
-To je krev. -Nekecej.
Tady už nejsme v Kansasu, Dorotko.
Šplhej dál.
Z cesty.
Browne, dej to Jessopovi.
Sakra, kde jsou? Nic nevidím.
Nemám ponětí.
Zdravotník! Pomoc! Tady jsme.
Dej si sem ruku. Sem si ji dej, Jacku.
Dostaneme tě do bezpečí.
Pojď, Jacku.
Postupujte dopředu. Dělejte.
Nic nevidím.
-Je to Japonec? -Nevím. Prostě střílej!
Běžíme.
Petere!
Sakra.
Zdravotník! Vito to koupil.
Uhni!
-Nejsi zraněnej? -Nic mi není.
Jsem tady Ralphe. Jen dýchej.
Dýchej! To bude dobrý.
Dýchej, Ralphe, jen dýchej.
Jsem u tebe.
Píchni mu morfium a běž dál.
Ten nedožije dne.
Prosím tě, Dossi, ne...
Nenechávej mě tady, Dossi, prosím tě!
Mám děti!
Prosím tě, nenechávej mě tady.
Nikam nejdu. Dostanu tě domů. Postarám se o tebe, Ralphe.
Dostanu tě domů.
Dávám ti morfium. Zabere rychle. Přemístíme tě.
Nosítka! Nosítka!
Vstaň. Hni sebou.
-Nemůžu, jsem zraněný. -Nic ti není.
Moment.
Jdi. Kachna, co sedí, je mrtvá.
Dělej, běž!
Tenhle má přednost.
Přednost? Slyšels o roztřiďování?
-Než ho sneseme, bude po něm. -To nevíš.
Sneste ho dolů, jo?
-Tak jo. Jdeme. -Dobře.
To bude dobrý. Dostaneme tě domů.
Zdravotník! Pomoc!
Když je nevidíme, nevidí ani oni nás.
Jsem u tebe, Franku. Kam jsi to dostal?
Myslím, že nás vidí, chytráku.
-Dossi, dělej! -Pomoz mi.
Dolů, pane.
Tamhle jsou! Ty bunkry.
Vidím je. Radši se nezvedejte.
-Mám je přímo před sebou. -Jo, taky je vidím.
Dostaňte se co nejblíž. Pusťte se do nich ze všech sil.
Družstvo těžkých zbraní je vezme z boku.
Když to necháš utažené, budeš zdravý jako rybka.
Beru ho, Dossi.
Tak pojď, posaď se sem.
-Jde to dobře? -Dobře.
Kurva fix.
Převezmi to!
Pal!
Palte!
Dělej, Ghoule. Vlez do tý díry. Zůstaň tam.
Jdi, Smitty, budeme tě krýt. Přískoky.
Krýt.
Tašku!
-Ghoule! -Můžeš.
Dělej, šoupni ji tam. Šoupni ji tam, Ghoule.
Krýt!
Kurva fix.
Kryjte ho.
Zdravotník! Pomoc!
Jděte!
Tady jsem. Přidrž si to. Přidrž to!
Ghoule. Ghoule, to je dobrý.
Kam jsi to dostal?
Máš na čele bouli, to je dobrý.
Jak se jmenuješ?
-Ernie. -Čí Ernie?
-Ernie Walker. -Alias?
-Ghoul. -Ghoul. Ghoule, to bude dobrý.
Dobrá práce, chlapi.
Zakopejte se na noc. Tohle místo udržíme a zítra vyčistíme zbytek.
Kluci, najděte si bezpečnej úkryt v bunkru nebo poblíž.
Hlídky střídat po dvou hodinách. Nevíme, co tam je.
Hlavy dole, prdele ještě níž. A střílet po všem, co nemluví anglicky.
-I po Pomádovi, seržo? -Po něm zvlášť.
Ať se vám chce chcát nebo srát, není bezpečný chodit ven sám.
Kam jdeš, Dossi?
Jsou tam ještě zranění.
Půjdu s ním.
Buďte chytrý. Nevyčuhujte.
Najdeme si nějaký místo.
Rinnelli a Henry umřeli v první čtvrthodině, rovnou.
Peterson, Pepek. Standford a Murphy.
Page a Unger.
Ralston.
V míru pochovávají synové otce, ve válce otcové syny.
Nemel ty kraviny, to nikomu nepomůže.
To máš pravdu. Tady ne.
Ukaž.
Máme tu břišní poranění. Ten bude potřebovat plazmu.
-Nechte ho tady. -Dobře.
Teď už budeš v pořádku. Postarají se o tebe.
Nenajdeme si díru a nezakopeme se?
To zní dobře.
Nasaď si helmu.
Ty to nebudeš jíst?
Nejím maso. Dej si.
No jasně, že nejíš.
To je ale ženská.
Víš, že s ní jsi mimo svou váhovou kategorii?
Vím.
Neříkej jí to.
S chlapem jako já by byla šťastnější.
Jo, dokud by tě nepoznala.
Občas bejvám hajzl.
Občas?
Jo, no jo.
Japončíci jsou zákeřný.
Vezmu si první hlídku, ty si zatím schrupni.
Šílenej sen.
Zdálo se mi, že mě propíchli. Nemohl jsem nic dělat.
Puška je tady.
Nekouše.
Ale kouše. Jen se rozhlídni.
Po tom, co jsme zažili, by každej rozumnej chlap řval, že chce zbraň.
Já netvrdil, že jsem rozumnej.
Táta je opilec.
Léta s tím bojoval, ale zdolalo ho to. Začal být zlý.
Aspoň ho znáš. Můj mohl být kdokoliv z deseti chlapů a všichni stáli za prd.
To tě vychovávala maminka?
Znal jsem ji, ale v pěti mě dala do sirotčince a už jsem ji neviděl.
Rychle jsem se naučil nenávidět.
Ještě rychleji jsem se naučil soudit lidi a u tebe jsem se moc spletl.
Nás s bráchou táta bil, protože vyšlo slunce, a pak nás seřezal, že zašlo.
To se dalo vydržet,
ale když to dělal mamince...
Nech mě, ženská!
A dost. Už nikdy. Slyšíš mě?
-Stiskni tu spoušť. -Přestaň! Ne!
Ale nezabil jsi ho?
V srdci ano.
Proto jsem Bohu dal slib, že už se víc zbraně nedotknu.
Já ti tu svoji nedám, protože jsi cvok.
Dělejte! Poběžte sem!
Ustoupit!
Běžte!
Vylézají z podzemí!
Světlomete, tady Baker 6. Žádáme okamžitou podporu, cíl je na YT515.
Ano! Vím, kde jsme, ale počítám, že dlouho už tu nebudeme.
-Vyžádal jsem dělostřelecký úder. -Stáhnout. Rychle!
Kryjte mě.
Jdeme!
Zmiz odsud, mladej.
Pojď sem.
Víš, co máš dělat. Tlač si na to.
Nepotřebuju plazmu. Dej ji jemu. Tamhle. Já to zvládnu. Jdi.
-Pomádo! Odnes Irva. -Jasně.
Brzy na shledanou.
Pojď.
Musíme hned odsud. Pojď.
Ústup!
Mám strach.
To ti pomůže na bolest.
To ne. To nedělej. No tak.
No tak, Smity, buď se mnou. Jdeme. Musíme pryč.
Pomoz mi ho sundat.
-Pojď, jdeme. -Tomu nepomůžeme, je po něm.
Ne.
Dělej, musíme odsud! No tak, jdeme.
Pojďte, všichni.
Ze srázu.
Co ode mě chceš?
Nechápu to.
Neslyším tě.
Zdravotníku, pomoz mi! Pomoz mi, Bože!
Dobře.
Jsi v dobrých rukou. Opatrně.
Šest, osm, čtrnáct.
-Připoutejte je. -Ano, pane.
Vojíne Forde, kolik?
-Dolů se dostalo jen 32, pane. -Proboha.
-Naložte je. -Rozkaz.
To jsem já, Desmond. Budeš v pořádku. Ale musíš dál dýchat, ano?
Plukovník se po vás shání, pane.
Potřebuju váš džíp. Vy dva tady zůstaňte, hlídejte a bacha na Japončíky.
-Ne, ale... -Zůstanete tady! -Rozkaz.
Pomoc. Pomoz mi.
Pozor.
Pomůžu ti.
Dej si na to ruku a tlač na to. Já se vrátím, dobře?
Dobře.
-Opatrně, chlapi. -Tady je.
Nahoru na tři. Raz, dva, tři.
Zavolejte medika!
To je dobrý, seber se.
Už jsme u kraje, Eriku. Počkej.
To bude dobrý, Eriku.
To půjde. Na každou nohu jednu.
V mžiku tě uvážu a půjdeš zpátky.
Teď mi musíš věřit, Eriku.
Japončíci!
Počkej, to je jeden z nás! Pojď!
Držím tě. Pojď, držím tě. To bude dobrý.
Hanku, další.
Plukovníku, odvolejte dělostřelecký útok na Hacksaw, je tam přes stovku mužů.
Ať odvolají palbu na Hacksaw.
Sedni si, Jacku, dám ti něco k pití.
Krycí palba skončila.
Už vylézají, musíme pryč. Pojď.
-No konečně. Posílají další. -Posbírejte je. -Jasně.
Dossi. Dossi. Pomoc. Pomoz mi.
Musíš mi věřit. Nadechni se.
Tak pojď, kamaráde, pojď.
Jacku, nevíš, jestli jsou tví muži nahoře živí nebo mrtví.
Nemůžeš se tam vrátit bez posil, jinak přijdeš i o ten zbytek.
-Tak mi ty posily dej. -Nemám žádný čerstvý chlapy.
Nemám žádný jednotky.
Dneska zlikvidovali tři prapory. Dostat sem lidi trvá víc než jeden den.
Já je potřebuju rychleji.
To je dobrý. To nic.
Morfium. To bude dobrý.
Pinnicku, to jsem já, Doss.
Buď tiše. Pomůžu ti.
Zasáhli mě. Nevidím.
Tiše. Buď potichu.
Teď se necukej.
Jsem tady. Klid. A je to. Teď to zkus.
Já myslel, že jsem slepej!
-Tiše. Můžeš chodit? -Nevím.
Dostaneme se odsud. Pojď.
Bereme tě.
To jsem já, Desmond. Dám tě do pořádku.
-Chceš se odsud dostat? -Jasně.
Prosím Tě, Pane, pomoz mi zachránit ještě jednoho.
Prosím, pomoz mi zachránit ještě jednoho.
Pomoz mi zachránit ještě jednoho.
Ještě jednoho.
Uhněte.
-Odkud se pořád berou? -Z Hacksaw.
-Já myslel, že se stáhli. -Ne všichni.
Jeden cvok tam seshora odtahuje raněný.
Spustil dokonce i pár Japonců.
Nepřežili to. Za chvíli jsme tu zas.
Opatrně. Hotovo, jedeme.
Pojďte sem. Všude jsou žluťáci.
Kurva fix.
Vojíne Kukuřičáku, vy jste jedno velký překvapení.
-Nechcete morfium? -Jo, to, anebo kulku.
Tu máte.
Dobrá.
Ukaž mi to. Jak to vypadá? To jde.
Ukaž. Vypadá to horší, než je.
Slečny se s tebou budou chtít líbat dál.
Vydržíte tady chvíli, seržo?
V pohodě. Padejte.
Vrátím se. Můžeš? Jdeme. Pojď.
Kapitáne, to musíte vidět.
Celou noc přiváželi naše kluky. Je tady Hollywood, to jsem nečekal. Pojďte.
-Jak je to možné? -Jak se máte, pane?
-Zdar, kapitáne. -Kapitáne.
-Tebe rád vidím, hochu. -Kapitáne Glovere.
-Jak ses dostal dolů? -To Doss. Howell tam ještě je.
To udělali Howell s Dossem?
Spíš jen Doss.
-Jen Doss? -Jen Doss.
Jo, Doss, ten zbabělec.
-Tebe se člověk nezbaví, co? -Dejte mi ji.
Teď už je na nácvik střelby pozdě, ne?
-Vlezte si na to. -To si děláš srandu?
Ne, potáhnu vás.
Tak do toho.
-Můžu? -Jo. -Jdeme.
Máme společnost.
Jdeme.
Ruce nahoru.
To si děláš srandu.
"Máte uvázat dračí smyčku, ne vyrábět podprdu.“ Pojďte.
Můžu? Dolů.
-Položte mě! -Rozkaz.
-Seržante Howelle. -Doss je ještě nahoře.
-Cože? -Japonci jdou po něm.
-Máme ho. Dobrý. -V pořádku.
To je dobrý, Dossi.
-Pojď, Dossi. -Jsi v bezpečí.
Desmonde, to je dobrý...
Desmonde.
Opatrně. Pojď.
Jsi zraněný?
Ne.
Odvezeme ho do nemocničního stanu.
Opatrně. Udělejte místo.
-Kde je Irv? -Irv?
Myslíte toho zdravotníka? Nepřežil to.
Umřel na šok. Nemáme plazmu. Bohužel.
Viděl jsem jen hubeného kluka. Netušil jsem, co jste zač.
Ve službě vlasti jste toho udělal víc, než kdokoliv.
V nikom jsem se v životě tolik nemýlil.
Snad mi to jednou odpustíte.
Zítra se zas musíme vrátit nahoru.
Vím, že zítřek je váš sabat.
Většina těch mužů nemá tu víru, co vy.
Ale mají víru... Ve vaši velkou víru.
To, co jste na té plošině udělal, nemá daleko k zázraku
a oni po něm touží taky.
A bez vás tam nahoru nepůjdou.
Kde to vázne, kapitáne? Útok měl začít před deseti minutami!
-Čekáme, pane. -Na co čekáte?
Až se za nás vojín Doss domodlí, pane.
Vojín Doss se za vás modlí? Kdo je vojín Doss?
Dáme se do díla.
K zemi! Na zem lehnout! Dělejte!
Počkej! Mám morfium.
Pojďte, ať se odsud dostanou.
Moje Bible...
Stát. Stát, stát!
Moje Bible, moje Bible...
Jasně.
Jedeš domů, Desmonde. Dobyli jsme Hacksaw.
Počkat, počkat! Desmonde!
Desmonde.
Desmond Doss odnosil z Hacksaw Ridge do bezpečí 75 raněných.
Byl prvním odpíračem, který dostal Medaili cti,
nejvyšší vyznamenání USA za chrabrost v boji.
Desmond s Dorothy byli manželé až do její smrti v roce 1991.
Ke svému hrdinství se stavěl skromně, veškeré zásluhy připisoval Bohu.
Stále jsem se modlil. Modlil jsem se:
Pane, pomoz mi zachránit ještě jednoho.
Když se to podařilo, prosil jsem:
Pane, pomoz mi zachránit ještě jednoho.
Prostě řekl: "Skuteční hrdinové jsou pohřbeni tamhle.“
Je špatně, když se někdo snaží narušit něčí přesvědčení,
ať už armáda nebo kdo.
Přesvědčení není legrace. Dělá vás tím, čím jste.
Celou dobu jsem mu nutil pušku, že ho s sebou bez pušky nevezmu.
A pak jsem přišel na to, že je jedním z nejstatečnějších lidí.
A největší ironie na tom všem byla, že mi pak zachránil život.
Krev mu stékala po tváři a přes oči.
Ležel tam a volal zdravotníka.
Umyl jsem mu obličej vodou z čutory.
Jak jsem mu omýval oči, podíval se na mě.
Úplně se rozzářil.
Řekl: "Myslel jsem, že jsem slepý.“
I kdybych nedostal nic jiného, než ten úsměv, kterým mě obdařil,
dostalo se mi nejlepší odměny.
Desmond Doss zemřel v březnu 2006 ve věku 87 let.