ХРЕБЕТА НА ЗАКОЛЕНИЕТО
По действителен случай
Не сте ли чували?
Господ е вечният Бог, който е създал всичко на Земята.
Той не се уморява и не отслабва.
И разумът Му е неизследим.
Той дава сила на отслабналите и умножава мощта на немощните.
И юношите ще се уморят и ще отслабнат, и младите мъже съвсем ще паднат,
но тези, които чакат Господа ще подновят силата си,
Ще се издигат като орли. Ще тичат и няма да отслабнат,
ще ходят и няма да се уморят.
Дезмънд, дръж се.
Дръж се, Дезмънд, ще те измъкнем от тук.
Планината Блу Ридж, Вирджиния
16 години по-рано
Дезмънд!
Какво? - Чакай.
Настигни ме.
Чакай, трябва да ти кажа нещо.
Какво има, Ал?
Да се надпреварим до върха. - Ах ти, шмекер.
Ще се видим по-късно.
Да ти помогна ли? - Не искам.
Видя ли скалите? - Не, остави ме.
Какво казват?
Момчета, махнете се от пропастта. Глупаци, недейте да играете там.
Децата на Сандърс, и те са луди като баща им.
Изкопаха ъгъла на главната улица.
Направиха тротоар.
Никой не си спомня за тях.
Що се отнася до вас, и аз вече не си спомням за вас.
Вървя и си мисля,
сякаш и аз съм умрял заедно с вас,
и като че ли никога не сме съществували.
Е, това е всичко, което мога да ви дам днес.
Пази се с дясната си ръка, Дезмънд.
Престанете вече. Хей, чувате ли ме?
Защо се бият? - А кога са имали някаква причина?
Том, ти...
Достатъчно, тя видя всичко, и победителят ще отнесе хубав бой.
Том! - Не!
Боже мой!
Том! Събуди се, чуваш ли ме?
Какво, по дяволите, направи? - Не ме чува.
Ще донеса малко лед.
Махни кошницата от там. - Добре.
Диша ли?
Ал, Ал, чуваш ли ме?
Кога ще ме чуеш?
Ал?
Какво направи?
Знаеш, нали? Сега ще те набия.
Чуваш ли ме, момче?
Дезмънд!
Том, моля те, престани, остави детето да се съвземе.
Достатъчно е уплашен.
Добре, целувай го и му кажи,
че светът е прекрасно и приятно място.
Ал ще се оправи.
Можех да го убия. - Да, можеше.
Убийството е най-лошото нещо от всичко в този свят.
Да отнемеш живота на друг човек е най-унизителното нещо в света.
Нищо друго толкова много не може да нарани сърцето на един човек.
Какво, по дяволите, става?
Казвам ти да вървиш, а ти стоиш.
Мамка му, какво става?
Мразя го.
Мамо...
Защо ни мрази толкова много?
Не, той не ни мрази.
Той мрази себе си... понякога.
Баща ти не беше такъв човек.
Де да беше го видял преди войната.
15 години по-късно.
Според теб как пеем, Дезмънд? - Като небесен хор от ангели, мамо.
Знаеш, че е грях да лъжеш, особено на такова място.
Ами, никога не съм казвал, че ангелите пеят.
Какво става навън, Дезмънд?
Да го издърпаме.
Сега.
Да се обадим на бърза помощ. - Нямаме време.
Джошуа, пикапът, бързо.
Ще се оправиш, ще се оправиш.
Какво имаме?
Изглежда, че е артерията, може ли ножица.
Натисни отгоре, ти ли го стегна с този турникет?
Да, докторе.
Много добре си направил, може би си спасил живота на това момче.
Остани с нас, ще се оправиш.
Да, остани с мен, ще се оправиш.
Медицинските прегледи се правят там, тук се дарява кръв.
Добре ли сте?
О, не, това не е от мен, аз съм добре,
но ви благодаря за загрижеността, госпожице.
От какво имате нужда?
Коланът ми.
Завързах с него крака на момчето при злополуката и сега е върху него,
а без него панталоните ми падат.
Добре, но коланът ви не е у мен!
Да, зная. Все още е върху момчето.
Добре, аз съм тук, за да взема кръв.
Аз ще ви дам моята.
Добре.
Изчакайте с другите в тази стая, аз ще ви извикам.
Тази... тази стая.
Преди давали ли сте кръв, мистър...
Доусън.
Приятелите ми ме наричат Дезмънд, но никога от първи път.
Винаги съм искал да стана лекар, но...
...но не продължих с образованието си.
Аз съм като баща си.
Някой ще ви закара ли?
Не, госпожице, ще се прибера пеша.
Къде живеете?
На Фор Хил, мадам.
Далече е.
На пет, шест мили е, но през гората е по-кратко.
Седем мили е.
Сигурно обичаш гората. - Да, разбира се.
Добре, натисни тук.
Добре ли си? - Да.
Закъде си се запътил така наконтен с тези дрехи?
Вчера се запознах с някого.
С едно момиче, казва се Дороти, ще се оженя за нея.
За Бога, тя знае ли за това?
Все още не, но скоро ще научи.
Досега говорил ли си с някоя жена? С някоя извън семейството?
Попитай нея.
Добре тогава, ела сега и се прегърни хубаво с братчето си.
Махни си мръсните ръце от мен.
Пожелай ми късмет, мамо. - На добър час.
Следващият да седне.
Преди давали сте кръв? - Да, госпожице, давал съм.
Вие сте момчето с колана.
Да, госпожице. Дезмънд.
Добре, Дезмънд, не може всеки ден да вземем кръв от теб.
Чудесно, защото си искам моята обратно.
Ти, какво... - Кръвта ми, имам нужда от нея.
О, не става така, не може да го направим.
Ами, трябва, откакто ми бихте оная инжекция,
сърцето ми бие много силно.
Всеки път, когато мисля за теб, тупти още по-силно.
Никога преди не съм чувала такова нещо, много е сантиментално.
Да, така е.
Но колко съм срамежлив, нали, въпреки че го репетирах цяла нощ.
Не беше ли добре?
Не съм казала такова нещо.
Каква е разликата между артерия и вена?
Какво имаш предвид?
Момчето от злополуката.
Артериите "изплюват" кръвта.
А вените?
"Изсмукват" кръвта.
Преди да дойдеш, трябваше да репетираш
как се води разговор между момиче и момче.
Вероятно, да.
Ще ти дам една книга, щом се интересуваш толкова.
За това как да се държа на среща ли? - Не, за кръвта.
Може би имаш и други медицински въпроси?
Не. Мисля, че ти си най-прекрасното нещо,
което някога съм виждал.
Може би защото ме гледаш на тъмно.
Не, ти просто си прекрасна.
Трябва да внимаваш повече.
Съжалявам, мислех, че няма да възразиш.
Но ти не ме помоли.
Помислих, че ще ти хареса.
Можеше, ако беше ме попитал.
Идваш ли?
Защо не ни каза нищо?
Защото щяхте да ми попречите, но аз знам, че постъпвам правилно.
А какво ще кажеш за заповедите?
Да не се убива по време на война.
Той предпазва много хора, напуснали църквата.
Война е и има нужда от хора,
а работата във вестника няма да спаси страната.
Изглежда като филмова звезда.
Сине.
Хубава униформа, добра ти стои.
Напомня ми за моята униформа, при заминаването ни за Франция.
Спомняш ли си?
Не говори за това. - Какво?
Просто казвам, че изглеждах много добре в тази униформа.
И вие, всичките момчета, изглежда, че мислите така.
А майка ти флиртуваше с мен тогава.
Е, не е хубаво да имаш дупка отпред на якето си.
Един изстрел, на бял фон.
Арти, на когото червата му бяха изскочили отпред,
беше ранен в гърба, и беше толкова ужасно и гадно.
В един момент се вкопчи в униформата си.
Цяло щастие бе за него, че умря, без да види кървавата си униформа.
Махай се от погледа ми.
Какъв си ти? Да не си дива коза?
Ще ми помогнеш ли, Дезмънд? Или ще ме оставиш тук безпомощна?
Ще ти помогна, но срещу съответната цена.
Какво?
Една целувка.
Това си е чисто изнудване.
Да, госпожице, така е, но няма друг начин.
Последна стъпка, освен това и ще те прегърна.
Чакай малко.
Няма да ме удариш, нали? Защото ако падна, и теб ще те повлека.
Целуни ме и ще разбереш.
Какво?
Трябва да се запиша като доброволец.
Не мога да стоя тук, докато другите се бият за мен.
Напротив, можеш. - Дороти, трябва да го направя.
Ще стана санитар. Ще спасявам хората, вместо да ги убивам.
Закъснявам, трябва да отида на работа.
Дороти, Дороти!
Ти какво сега, предлагаш да се омъжа за теб ли?
Ами, все още не знаех, че го искаш.
Е, без да си ме питал, не можеше да знаеш.
Добре тогава, питам те.
С цялото си сърце, ще се омъжиш ли за мен?
Щом е така, да, да, ще се омъжа.
Кога? - При първата ти отпуска.
Но сега все още съм ти ядосана.
Да. - Добре.
Обичам те.
Мама ми каза да дойда тук, за да се видим.
Тези тримата бяха най-добрите ми приятели.
Заедно израснахме.
Заедно правихме бели, заедно ходихме и по момичета.
Заедно се записахме и за военна служба.
Сега те са там,
погребани под пръстта и тревата, и изядени от червеите.
Не искам да посещавам децата си тук.
Татко и аз се записах като доброволец.
Не можех да постъпя другояче.
И всички други го правят. - Остави другите.
Остави другите... нека ние да сме малоумниците.
Войниците могат да заминат, защото те могат да го направят.
Но ти не можеш!
Трябва да останеш тук и да се молиш за всички тях.
Помисли добре какво се опитваш да правиш.
Ако заминеш, може и да не оживееш.
Не, ако не замина, не бих могъл да понеса това.
Ще бъда санитар, такава ще ми бъда службата.
Мислиш, че всичко ще решиш там, но войната няма ли да ти повлияе?
На възгледите ти?
Е, знам, че ще бъде трудно.
Не само ще бъде трудно, а ще бъде невъзможно.
Кошмарът от там никога няма да те напусне,
и никога няма да можеш да мислиш нормално.
Не знам, и ако имаш късмет да оцелееш,
едва ли ще си благодарен на Бога за това.
Хайде момчета, размърдайте се, сбогувайте се с майките си.
Щях да забравя. Вземи я, това е моята.
Дръж я тук, където съм и аз.
Обичам те.
Върни се при мен, Дезмънд Дос Обичам те
Хей. - Съжалявам, приятелю.
Трябва ли всеки път да гледам тази деформация, когато отивам към леглото си?
Не го гледай завистливо, приятелю.
Удобно ли ти е там? Май си се изгубил. Тук има свободно легло.
Добър избор, има гледка към планините и езерото.
Аз съм Фулър.
Дезмънд Доусън.
Наричай го "учителя", защото никой не разбира какво говори.
Защото тук никой не може да чете.
Тези тестиси са на оня, който нарича себе си Холивуд.
Изглежда, че са на някой, който е по-малък.
Хей, тези обувки са ми нови.
Аз съм Крис Нолан. Ти откъде си? - От Вирджиния.
Ти ли се ожени за братовчедката си?
Хвана се. Шегувам се.
Този там е Смити, обича да си играе с оръжия.
А ти много обичаш да вършиш глупости.
Хей, не се опитвам да те злепоставя.
Смити Качински, приятно ми е да се запозная с теб.
Момчета, чуйте ме...
Как беше името ти? - Дезмънд Доусън.
Този там е Текс Луис, мисли се за каубой.
И Вито Ванели. Може да е малък, но е силен като булдог.
Здравей. - Дезмънд.
А този е Лъки Форд. - Здравей.
Ония там са Уоки и Пени. Смятат, че са добри играчи на карти.
Успокой се, мазньо, разбра ли? - Само ако нямаш излишни пари.
Хей, имаш хубава книга.
Мисля, че и Лъки има една хубава книга, нали така, Лъки?
Хубаво е да се чете.
Внимание!
Хайде, размърдайте се, размърдайте се!
Много странен тип си, ако нямаш нищо против, редник.
Как се казваш? - Анди Уокър.
От колко време си мъртъв, синко?
Господине? - Не съм ти господин!
Аз съм сержант Хауъл или сержант.
"Господин" ще наричаш безполезните хора.
"Таласъм" ли каза, че ти е името? - Уокър, сержант.
Ще ти викам "таласъм". - Да, сержант.
Някакъв проблем ли имаш със стойката си, редник?
Не можеш да стоиш мирно? Или е заради прическата?
Или бельото ти убива?
Имам забит нож в крака, сержант.
О, да разбира се, това е нож.
Как е името ти, войнико? - Спиди Райт.
Не, казваш се "тъпак". Знаеш ли защо?
Защото имам нож на крака си. - Кой заби този нож там, редник?
Беше злополука, сержант. Просто си играехме.
Тъй като не аз съм го забил там нарочно, кажи кой го хвърли?
Аз го хвърлих, сержант, ефрейтор Качински.
Приличаш ми на полуиндианец. От кое племе си, синко?
Аз съм поляк.
Мисля, че във вените ти тече кръв на чероки или шоуни.
Не, сър. - Възразяваш ли ми?
Ти си един кучи син! - Не, сержант.
Нека да чуя бойния вик на един индианец.
Но аз не...
Какъв е твоят животински дух?
Змия в облаците? - Не, сержант.
Овчарско куче? - Не, сержант.
Танцуващ носорог? - Не, сержант.
Противоречиш ли ми, редник?
Не, сержант. - Добре.
Отсега нататък ще те наричам "вожд",
заради голямото ми уважение към твоите хора.
Благодаря ви, сержант.
Присмиваш ли ми се, момче, или си малоумник? - Съжалявам.
Името ти? - Дезмънд Доусън.
Виждал съм стъбла на царевица, които стоят по-добре от теб.
Като те гледам ми се иска да се махна оттук, редник.
Може ли да носиш теглото си? - Да, сержант.
Значи ще ти е лесно тогава. Ефрейтор!
Погрижи се това момче да не настине. - Да, сержант.
Редник идиот. - Да, сержант.
Вдигни си крака.
По-високо.
Всички отвън, веднага.
Размърдай се.
Казах, по-бързо. - Обличам си униформата, сър.
Ефрейтор, казах ли му да се облича? - Не си спомням, сержант.
Мисля, че всеки, който се гордее с голото си тяло,
със сигурност ще изпитва удоволствие от хладния бриз навън.
Хайде, изнасяй си личните частите навън, редник.
Продължавай.
По-бързо, ексхибиционист такъв!
Ще ви покажа как се прави морски възел.
Така ще може да си свалите задниците, когато сте на високо,
за да ги ритам след това.
Правите дупка. Представете си, че е заешка дупка.
Заекът излиза от дупката си.
Катери се на дървото зад него. И после се връща у дома си.
Ясно ли ви е?
Хайде!
Много добре, каубой. Продължавай да се бориш, учителю.
Да си вързал някога коза, Холивуд? - Не, сержант.
А виждал ли си истинска коза? - Не, сержант.
Добре, иначе би било неестествено.
Ако не дишаш ще умреш.
Добре, редник идиот.
Поздравления, италианче, току-що падна от 15 метра и си счупи врата.
Чудесно, редник Вито Ванели.
Глупак, така ще се удушиш.
Ти фен на Бенито ли си?
Не, сержант. - Малко по-висок.
Ако беше американец, щеше да бъдеш по-висок.
Какво си направил, Дос, по една за всяка цица.
Трябва да правиш морски възел, момче, а не сутиен.
Ефрейтор, нещо смешно ли казах? - Не знам, сержант.
Хайде, напред, госпожици.
Искам да видя огън тук. Покажете ми враждебност.
Надолу, надолу, по-бързо, по-бързо.
Хайде, движете се! Време е за къпане!
Бързо! Бързо! Покажете ми какво можете.
Хубавичко се намокрете. По-бързо, движение.
Обзалагам се, че това ти харесва, гол извратеняк.
По-бързо, по-бързо. Движение.
По-бързо, какво чакате?
Изкачете стената. Внимавайте за треските.
Господи, добре ли си? - Да, добре съм.
Какво става там? Никой не ви е дал почивка.
Замъкнете си задниците до финалната линия. Движение!
По-бързо, по-бързо. Пресечете тази линия!
Страхотно, Дос.
Това е личен подарък за всеки един от вас от правителството на САЩ.
Това е стандартна пушка на американската армия.
Калибър 30, полуавтоматична пушка,
проектиран да сее смърт и да унищожи врага.
Тя ще бъде вашата любов, съпруга, любовница.
Може би ще бъде единственото нещо, което наистина ще обичате.
Хайде да потанцуваме, вземете си по една дама.
Не ги дръжте пред себе си. Не искам да бъда прострелян днес.
Колкото и да сте изкушени, дръжте оръжието до себе си засега.
Бъдете внимателни.
Проблем ли има, редник царевично стъбло?
Нямаше подходящ размер за теб или не ти харесва цвета й?
Не, сержант.
Казаха ми, че не съм длъжен да нося оръжие.
Я повтори? Излез пред строя, редник.
Съжалявам, сержант.
Не мога да държа оръжие.
Какъв е проблемът по-точно? - Няма проблем, просто грешка.
Когато се записах като доброволец им казах... - Това е невъзможно.
Знаеш ли защо не е възможно? - Не, сър.
Защото армията на САЩ никога не прави грешки.
Ако има някакъв проблем, това си ти.
Аз не трябваше да бъда изпратен във въоръжено подразделение.
Това е регистрационната му бланка, сър.
Имаш антивоенни убеждения, но все пак си се записал в армията?
Не, не е така, сър...
...по убеждения съм за сътрудничество.
Ти шегуваш ли се с мен, Доусън? - Не, сър, аз съм доброволец.
Нямам никакъв проблем да нося униформа и знаме,
и да си изпълнявам задълженията.
Само дето не мога да нося оръжие и да отнема живота на друг.
Не може да убиваш, така ли? - Да, сър, така е.
Казваш, че не може да убиваш в тази жестока война.
Но това е същността на войната. - Да, сър.
Добре.
Имаш ли някакви други искания от американската армия?
Какво друго може да направим, за да се чувстваш комфортно при нас?
Той не иска да работи в събота, сър.
Вярвам в светостта на седмия ден, а събота е моят свещен ден.
В този ден не съм длъжен да работя.
Според мен това не е проблем, нали така, сержант?
Ще помолим врага да не ни атакува в събота,
защото нашият войник трябва да се моли в този ден.
Добре, изяснихме всичко.
Сега нека ти кажа моите искания.
Те не са толкова сложни, колкото твоите. Прости са.
Докато си под моето командване, ще изпълняваш нарежданията ми.
Ако тук не може да държиш оръжие, няма да го направиш и в битка.
Ще кажа срещу теб веднага да бъде приложен член 8-ми,
така че бързо да те уволнят.
Свободен си.
Господа.
Искам да ви запозная с редник Дезмънд Доусън.
Очевидно той е против насилието.
Не иска да има нищо общо с насилието,
дори не иска да докосне пушката.
Изглежда, че редник Доусън е против насилието.
Затова не очаквайте по време на бой да ви спаси.
Защото тогава той, без съмнение, ще бъде зает да се бори със съвестта си.
Това не е вярно, сержант. - Редник, не е ли така?
Осъзнавам, че някои от вас може би изпитват подобни чувства.
Това, за което ние воюваме,
е да защитим правата си,
да защитим жените и децата си.
Въпреки, че вярата на редник Доусън може да доведе до смъртта им.
Затова се надявам, че всеки в това подразделение
ще изрази пълното си уважение към редник Доусън,
за краткото време, през което той ще бъде с нас.
Ясно ли е?
Да, сержант.
Какво държиш, Дос?
Знаеш ли какво е това? - Изглежда много малка.
Половин библия за половин човек.
За Бога, Смити, върни му Библията. - Не говоря с теб.
Като не се биеш, смяташ, че ще бъдеш по-добър от нас ли?
Не.
Ами ако те нападнат?
Хареса ли ти?
Според Библията трябва да обърнеш и другата си буза, нали?
Не мисля, че тук става дума за религия, момчета.
Мисля, че го е страх.
Просто и ясно. Нали Дос?
Ти си един страхливец, нали?
Хайде, направи нещо.
Виж, ще ти дам шанс. Удари ме точно тук.
Удари ме, Доусън, давай.
Не?
Какво е това?
Дай ми я. - Хубаво парче.
Това парче заслужава истински мъж.
Върни ми го, Смити. - Помоли ме.
Моля те. - "Смити, моля те, върни ми я".
Смити, моля те, върни ми я.
Чуваш ли гласове, Доусън?
Не, сър.
От това, което разбрах е, че си говорил с Бога.
Вярно ли е това? - Сър, аз не съм някакъв луд.
Това ли е причината хората да смятат, че си полудял?
Знам, че съм различен,
но не мога да се правя на такъв, какъвто не съм. Аз съм това, което съм.
Звучи, като че ли си самотен. Самотен ли си?
Значи не чуваш гласове? - Не, сър, моля се на Господ.
И си мисля, че Той ме чува, но не е разговор.
Както ние се преструваме, че разговаряме сега.
Преструваме ли се?
Да, сър, знам, че искате срещу мен да приложите член 8.
Да ме уволните от армията, но не, аз не съм луд, няма как да стане.
Аз просто вярвам в това, което вярвам.
Добре, опитвам се да разбера,
Бог ли ти каза да не носиш оръжие?
Бог казва: "Не убивай".
Това е една от най-важните заповеди.
Повечето хора го тълкуват като да не се извършва убийство.
Обстоятелствата по време на война са съвсем различни.
Иисус е казал: "И затова ви давам нова заповед.
Обичайте се така, както ви обичах аз."
Този, с който воюваме, е истински дявол.
Като добър християнин ти сам може да видиш това.
Виждам го, сър, затова и се записах като доброволец.
Но съжалявам, аз няма да нося оръжие.
Религиозните му вярвания са уникални,
но те не могат да бъдат причина за позорното му уволнение.
Как да поддържам дисциплината с такъв човек в подразделението си?
Не знам. Той може да бъде против насилието,
но като му се осигури необходимото обучение,
може да служи като санитар.
Може би трябва да му се помогне да се откаже от тези свои възгледи.
Добре, дръж го в спалното или в кухнята. И ако ти говори за Бог, ти му покажи Адът.
Искам да си тръгне.
Доусън, леглото ти е позор. Прилича на кочина.
Много ли е смешно, здравеняко?
Не, сержант. - Мислиш ли, че греша?
Не, сержант.
Трябва да осъзнаете, че ротата е силна,
колкото най-слабият й член.
Затова, за да научите този урок,
този уикенд няма да има отпуск за вас.
Всички ще стоите в кухнята.
А сега се пригответе да тичате 20 мили. Да тръгваме!
Хайде!
Стъпвайте както трябва, за да не съжалявате после.
Отвращават ме хората, които се самосъжаляват.
Все още не знаете какво е умора. Ще бягаме докато аз се уморя.
Хей, спрете. Престанете, опитвам се да спя.
Не ме пипай, махай се.
Защо, по дяволите, все още си тук?
Стани!
Къде е Доусън?
Това не е добре за никого.
Със сигурност не затова дойдох тук.
Не затова си дошъл тук.
А да спасяваш живота на хората тук.
Включително и твоят, синко. Време е да се откажеш.
Облечи се и ще те изпратя.
Всичко е наред, Доусън. Няма нищо срамно в това.
Да вървим.
Имам допълнителни задължения днес, а и съм зачислен към кухнята, затова...
Не мога.
Добре, Дос.
Редник Дос.
Може ли да посочиш хората, които те набиха?
Не, сержант.
Казваш, че не знаеш кой те е нападнал?
Не съм казал, че съм бил нападнат.
Тогава какво, по дяволите, искаш да кажеш, Дос?
Докато спеше ли получи тези синини?
Аз спя много дълбоко.
Много добре.
По време на отпуската този уикенд, не забравяйте да си сложите "шапка".
Не искам да се върнете омазани с крем.
Искате ли малко крем за кафето си, сержант?
Сега ще ти направя едно шоу, Смити.
От личен опит ли говорите така, сержант. - Трябва да питаш майка си за това, момче.
Мирно!
Свободно.
Редник Дос...
Боя се, че не мога да те пусна в отпуска.
Гледам, че не си завършил основното си обучение.
Но, сър, с цялото ми уважение, завършил съм го.
От три седмици очаквам този ден. Ще се женя днес. Днес следобед.
Тук пише, че не си минал военното обучение с оръжие.
Не е необходимо да нося пушка, сър. Полковникът каза...
Полковникът е казал, че ще ти бъде разрешено да служиш като санитар
при условие, че завършиш основното си военно обучение.
Но ти не си стрелял, редник.
Всичко е съвсем ясно.
Покажи ми как можеш да боравиш с оръжие
и ще разпиша отпуската ти.
Ефрейтор Кенън. - Сър!
Дай на редник Доусън оръжие.
Няма да докосна оръжие, сър. - Не те моля за това, редник.
Това е директна заповед на командира ти.
За Бога, Доусън, престани с тези глупости и се откажи.
Ако откажеш, не ми оставяш друг избор, освен да те пратя на военен съд.
И ще прекараш остатъка от войната във военен затвор.
Не мога да го направя, сър.
Колко още искаш да чакаме, скъпа?
Мисля, че достатъчно чакахме.
Съжалявам, но понякога мъжете са доста страхливи.
Някои мъже може би, но не и моят Дезмънд.
Може би мислиш, че съм едно копеле,
и че съм загрижен повече за правилата, отколкото за хората си.
Може ли?
И аз вярвам в тази книга колкото другите.
И аз като другите се боря със съвестта си.
Какво ще правиш, ако искат да унищожат всичко, в което вярваш?
Не знам, сър.
Не мога да отговоря на тези въпроси.
Но и аз чувствам, че моите убеждения са подложени на атака.
И не зная защо.
Не ми пука за твоите принципи, защото и на японците не им пука.
Когато видиш ранен войник да бъде атакуван, какво ще направиш?
Ще го предпазиш като го удариш с библията ли?
Готов съм да дам живота си за моите хора.
Не може винаги да спечелиш война, само като си даваш живота.
Виж, тук съм, защото не искам да те видя зад решетките.
Признай се за виновен, поискай прошка от съда
и може да се прибереш у дома, за да се молиш.
Нека смелите мъже да спечелят войната.
Щом аз не те убедих, може би тя да успее.
Не ми разрешиха да ти се обадя.
Знам, че не го направи нарочно.
Какво ти причиниха?
Добре съм, всичко е наред. Борих се със стените и загубих.
Казват, че ще те вкарат в затвора, Дезмънд.
До живот. Трябва да има друг начин.
Не се сещам за друг начин.
Направих всичко, което поискаха от мен, освен едно.
Ще ме съдят, защото не искам да убивам.
Опита се и никой не може да твърди обратното.
Ако си затвора кой ще спасиш.
Вероятно никой.
Тогава защо не хванеш проклетата пушка и не я размахаш?
Не е необходимо да я използваш, само я дръж.
И това не мога да направя. - Напротив, можеш. Твоето е гордост.
Гордостта и твърдоглавие. Не бъркай желанията си с Божията воля.
Аз съм един горд глупак.
Може и да съм горделив глупак...
но ако се отрека от убежденията си, не знам как бих могъл да живея със себе си.
А и ти как би могла да живееш с мен.
Никога няма да бъда човекът, който бих искал, за теб.
Влюбих се в теб,
защото не беше като другите
и никога няма да бъдеш.
Нито за момент не си мисли, че може да ме разочароваш.
Ще те обичам, така или иначе.
Не знам как ще постъпи.
Но каквото и да стане, ще загуби.
Искат да се признае за виновен и позорно да го уволнят.
Иначе никой не гарантира, че няма да влезе в затвора.
Винаги ще го наричат страхливец, а той не би могъл да живее с това.
Благодаря ти, Дороти. Ако се видиш с него,
кажи му, че го обичаме и че се молим. И за двама ви.
Ще му кажа. Дочуване.
Том, да не си се побъркал? - Разбира се, че съм луд.
Ти какъв мислиш, че съм. Да, луд съм.
Излез от стаята! - О, Господи, остави това нещо!
Мога ли да ви помогна, сър? - Искам да говоря с бригаден генерал Мъсгроув.
Не може. Без предварителна уговорка е невъзможно.
Бихте ли му предали, че ефрейтор Томас Дос би искал да говори с него?
Той има много важна среща.
Заедно дебаркирахме с него във Франция, той ми беше капитан.
Моля ви, госпожо, много е важно.
След малко ще си отидеш у дома, сякаш нищо не се е случило.
Обичам те.
Това е съдебно заседание, на което ще бъде изслушан редник Доусън,
обвинен в неизпълнение на заповедите на прекия си командир.
Какво пледира обвиняемият?
Редник Дос заявява, че е невинен.
Така ли е, редник? Мисля, че се бяхте разбрали.
Били сте сключили сделка с прокурора.
Да, сър, но промених решението си.
Ей така? Искате да бъдете съден от Военен съд ли?
Да, сър.
Така да бъде, редник.
Да започваме.
Ваша Чест, редник Дос използвайки своя морал
като някаква значка на честта,
отказва да изпълнява директните заповеди на командирите си.
Когато най-добрите ни младежи жертват живота си...
Добре ли си? - Да.
Все още ли са там? - Да, сър.
Добре, дай им това. - Не мога, пускат само военни.
Ако ти не можеш, един от тях да го занесе.
Няма да го направят. Решили са да го осъдят.
Военният съд иска да зададе един-единствен въпрос на обвиняемия.
Отричаш ли, че не си се подчинил на преките заповеди на полковника?
Е, какво ще отговориш?
Не, сър. - Тогава с каква цел го правиш?
Защо е толкова важно за теб да отказваш да носиш оръжие в едно военно подразделение?
Когато японците нападнаха Пърл Харбър, приех това съвсем лично.
Това беше нападение срещу всички нас, включително и срещу мен.
Имаше двама мъже от моя град.
Обявиха ги за непригодни за военна служба, затова те се самоубиха.
Имах работа във военен завод, можех да остана, но нямаше да е редно.
Не е редно, когато други воюват и умират,
да стоя в безопасност у дома. Аз трябва да служа.
Имам енергията и желанието да изпълня дълга си като санитар.
Ще бъда сред другите момчета по време на бой, а не на тихо място,
и когато другите отнемат живот, аз ще ги спасявам.
Когато светът се разпръсква на хиляди парчета,
не е лошо някои парчета да ги поставим обратно по местата им.
Съжалявам, сър. Не е разрешено.
Не, вие не ме разбирате. Синът ми е обвиняемият.
Разбирам ви, сър, но не е разрешено.
Имам информация.
Това показва, че не може да се съмняваме в църквата.
Какво, по дяволите, става навън?
Пуснете го.
Това е знаменита военна униформа. - Така е, сър.
Трябва да ви покажа това, сър. - С цялото ми уважение,
но вече не сте военен и затова не може да присъствате тук. Съжалявам.
Така ли постъпвате вече?
Воюваш за страната си, даваш всичко от себе си,
после униформата се забравя и вече нямаш думата?
Били сте освободен. - Бих се в гората Анабело.
Както виждам, сте бил награден два пъти.
Мисля, че сте бащата на обвиняемия. - Да, сър. Томас Доусън.
Тогава като бивш военен, знаете какви са законите тук.
Знам законите, те защитават сина ми
и това е отбелязано в конституцията ни.
И вярвам в тях, както вярва и той.
Точно заради това се бих, да ги защитавам.
Поне така си мисля, защото ако не е така,
тогава и аз не знам за какво, по дяволите, съм тук, сър.
Благодаря ви, ефрейтор Дос.
Дайте ми писмото.
А сега си вървете.
Правото на свободно изразяване на обвиняемия
е защитено от Конгреса и не може да му бъде отнето,
включително и правото му на отказ да носи оръжие.
Подписано от Бригаден Генерал Мъсгроув, Вашингтон, окръг Колумбия.
Полковник.
Оттегляме обвинението. - С това делото се прекратява.
Редник Дос, може да участваш в бой без оръжие, с което да се защитиш.
Може да продължиш военното си обучението като санитар.
Къде е той? - Тръгна си.
Казах му, че искаш да го видиш, но той си тръгна веднага.
Като се прибереш, кажи му, че го обичам.
Добре. Добре.
И гледай да се върнеш у дома при мен.
Окинава, май 1945 г.
Млъкни, Холивуд.
Млъкни, човече. - Тихо!
Кълна се в Господ, Холивуд, ще те застрелям.
Бихте ли млъкнали? Пазете си силите за когато стигнем там.
Развали ни кефа.
Отдръпнете се!
Дайте път.
96-та или това, което е останало от тях.
Ние отиваме на тяхно място.
Изглежда ми наред. - Чисто.
Сержант, чисто е.
Капитан Глоувър.
Аз съм лейтенант Мангъл от 96-та. Прехвърлиха ни към вас.
Добре, направете място на тези хора. - Да, сър.
Това е сержант Хауъл. - Седнете.
Кой е Дос?
Ей го, там.
Ти ли си Дос?
Ърв Шектър.
Ти, аз и Пийч сме единствените санитари тук, така че...
вероятно ще работим заедно.
От фронтовата линия ли идвате? - Как е там?
Попитах те как е там?
Кланица.
Изкачвахме го шест пъти и шест пъти ни отблъснаха.
Последния път от 96-та нищо не остана.
Те са животни.
Смрадливи животни.
Не им пука дали ще живеят или ще умрат.
Искат да умрат. Ще продължават да се бият.
И никога няма да се предадат.
Заповядай.
Заповядай, приятелю.
Японците умишлено стрелят по ранените.
Свали всичките си медицински знаци.
Дават им награда, ако убият санитар.
Бялата лента е мишена.
Ето ти новата каска.
Среден размер, подходящ за всеки.
Целта ни е този хребет. Хребетът на заколението.
Ако го завземем, после може да завземем и Окинава.
Завземем ли Окинава, ще завземем Япония.
Поемете малко дъх. Приятелите ни от флотата ще ги изпържат за нас.
Никой не би могъл да оцелее там.
Но те могат.
Лейтенант... тези прикрития тук истински бункери ли са?
Да, има три...
Да, сър, малко по-назад са, но...
всичко е различно, там горе.
Чисто е, капитане.
Господа, тръгвайте!
Това е кръв. - Така ли?
Е, вече не сме в Канзас, Дороти.
Продължавай да се катериш.
Хайде.
Направете път.
Браун. - Какво?
Дай това на Дезмънд.
О, мамка му!
Огън!
Къде, по дяволите, са те? Не ги виждам!
Недоумявам, приятел. Къде, по...
Дай си ръката. Натискай тук!
Давай, давай. Хайде, нека се прикрием.
Продължавайте напред! Вървете!
Виждаш ли нещо?
Това един от тях ли е? - Не знам, просто стреляй.
Хайде, ставай, да вървим.
Вито! О, мамка му.
Лекар! Раниха Вито! - Идвам!
Дръпни се. Хайде!
Ранен ли си? - Добре съм.
Хайде, приятелю, дишай.
Дишай, дишай.
Добре си, добре си.
Само дишай, само дишай.
Тук съм, тук съм.
Дай му малко морфин и продължавай напред.
Няма да изкара деня.
Докторе, моля те. Не, моля те, не ме оставяй.
Моля те, не ме оставяй.
Имам деца! Моля те!
Моля те, не ме оставяй!
Никъде не отивам. Ще те отведа у дома, разбра ли?
Ще те отведа у дома.
Ето ти още малко морфин. Ще се почувстваш по-добре, Ралф.
Носилка! Носилка!
Стани и тръгвай, войнико. - Не мога, ранен съм.
Нищо ти няма.
Мамка му. Дръж се, хлапе.
Тръгвай, иначе си мишена.
Този е с приоритет.
Държим го, държим го. - Внимателно.
Приоритет ли? Чувал ли си за подбор?
Ще е мъртъв, преди да го свалим долу. - Не може да си сигурен.
Свалете го! Разбра ли?
Добре. Добре.
Добре, приятелю, ще те върнем у дома.
Според мен ако ние не ги виждаме, означава, че и те не ни виждат.
Помощ!
Тук съм, Франк. Къде те уцелиха?
Мисля, че ни виждат, умнико.
Хайде. Помогни ми.
Наведете се, сър.
Ето там са бункерите.
Виждам ги. По-добре се наведете, сър.
Виждам ги, продължаваме напред. - Да, аз също ги виждам.
Доближете се колкото можете по-близо. Притиснете ги максимално.
Ще пратя хора да ги заобиколят.
Дръж се, ще се оправиш, ще станеш като нов. Нали?
Дос, дай ми го, дай ми го.
Хей, добре ли си? - Добре съм.
Мамка му!
Ти, отивай там. - Да, сър.
Ти, помагай му.
Свалете ги. Давайте, стреляйте.
Гранатите!
Прикриващ огън!
Сега, таласъм! Давай, тичай!
Давай, Смити, прикриваме те. Леополд, прикрий го!
Прикриващ огън!
Чанта!
Таласъм! - Тук съм.
Давай, вкарай им го. Вкарай им го, таласъм.
Прикривайте го! Прикривайте го!
Копелета.
Прикривайте го!
Гадове!
Тръгвайте!
Лекар!
Тук съм. Сложи си ръката тук! Сложи си ръката тук!
Махайте се от тук!
Таласъм! Таласъм!
Жив си. Къде те уцелиха?
Имаш цицина, само това.
Как ти е името? - Еди.
Еди... кой? - Еди Уокър.
Както уискито ли, Таласъм? - Да. Таласъм ми е името.
Таласъм, добре си, добре си.
Чудесно, момчета! Добра работа!
Тази вечер оставаме тук.
Ще удържим това място, а утре продължаваме с останалата част.
Добре момчета, намерете си някоя хубава дупка,
в или извън прикритието. Смяна на караула през два часа.
Не знаем какво ни очаква, затова не се надигайте.
Стреляйте по всичко, което не говори английски.
И по Таласъма ли, сержант? - Най-вече по него.
Не ми пука дали ви се пикае или сере, не е безопасно да се разхождате сами.
Дос, къде, по дяволите, отиваш? - Там има един ранен, сержант.
Аз ще ида с него.
И умната. Внимавайте много.
Добре, намерете си местенца.
Ринели и Хенри умряха още през първите 15 минути, прекалено рано.
Прекалено рано.
Питърсън, Папай.
Станфорд и Мърфи.
Пейдж и Ънгър.
Ролстън.
В мирно време синовете погребват бащите си,
а по време на война бащите погребват синовете си.
Ще престанеш ли да говориш глупости.
Това няма да им помогне.
Да... прав си, не му е мястото тук.
Ей... дай ми това.
Носим един с коремна рана.
Ще му трябва плазма. - Разбрано. Оставете го тук.
Добре, вече си добре. Те ще се погрижат за теб.
Да потърсим ли някоя яма, за да се скрием?
Би било добре.
Сложи си каската.
Няма ли да ги ядеш?
Аз не ям месо, вземи ги.
Разбира се, че не ядеш месо.
Тази мадама е страхотна.
Знаеш, че си изкарал голям късмет с нея, нали?
Да, зная.
Но не й го казвай.
Ще е по-щастлива с такъв като мен. - Да, докато не те опознае.
Понякога съм голям идиот. - Само понякога?
Добре, добре.
Тези японци са много коварни.
Първо аз ще дежуря, ти поспи малко.
Не.
Нещо лошо ли сънува?
Беше страшно, доста се изплаших.
Не можах да направя нищо.
Пушката е до теб.
Не хапе.
Напротив.
Огледай се наоколо. - След всичко, което преживяхме,
нормалните хора щяха да крещят за оръжие.
Аз не твърдя, че съм нормален.
Баща ми е пияница.
Години наред се сражава, но накрая изглежда, че нещо наистина го е наранило.
Ти поне го познаваш, а моят не знам даже кой е, може да е всеки.
Майка ти ли те отгледа?
Познавам я, но като станах на 5 години, ме даде в детски дом.
А след това никога не я видях.
Много бързо почнах да мразя.
Много бързо се научих да познавам хората, но с теб направих грешка.
Без да има причина баща ми постоянно ни биеше, мен и брат ми.
Бях свикнал с това.
Но когато посегна на майка ми...
Престани, стига вече. Чу ли ме?
Хайде, дръпни спусъка. - Недей!
Недей!
Но не го уби.
В сърцето си го направих.
И дадох дума пред Бога никога да не нося оръжие.
Е, аз не бих ти дал оръжието си, защото си луд.
Бързо! Бързо! Докарайте си задниците тук!
Отстъпваме! Оттеглете се назад!
Излизат изпод земята.
"Прожектор", тук е "Бейкър 6", искам незабавно подкрепа.
Координатите на целта са У-Т-5-1-5.
Да, знам къде сме, но скоро може да ни няма.
Поисках подкрепление от артилерията.
Изтегляй се, назад, бързо.
Ей, приятел. Тук съм. Тук съм.
Добре. - Прикривайте ме.
Махай се от тук, хлапе!
Ела тук, копеле.
Знаеш какво да правиш. Продължавай да натискаш.
Нямам нужда от плазма. Дай я на него, ето там. Аз ще се оправя.
Върви, върви.
Мазен, върни Ърв обратно. - Моля? Добре, разбрах.
Ще се видим после.
Трябва да тръгнем веднага. Хайде, да вървим.
Бързо, бързо, бързо!
Дребен!
По-добре да се махаме оттук! - Бързо! Бързо!
Страх ме е, страх ме е. - Ще те сложа обезболяващо.
Не, не, не. Не умирай. Хайде.
Хайде, Смити, остани с мен. Да тръгваме, давай.
Помогни ми да го сваля. Помогни ми да го сваля.
Хайде, действай. Действай.
Не можем да му помогнем, приятелю, мъртъв е.
Не. - Хайде, да се измъкнем от тук.
Да се махнем всички от тук.
Всички да побързат. Слизайте от хребета.
Какво искаш от мен?
Не разбирам.
Не мога да те чуя.
Помогнете ми, помощ!
Добре.
В добри ръце си. - Полека, полека.
Шест... осем...
14.
Редник Форд, колко са?
Само 32 слязоха, сър. - Боже мой.
Да ги натоварим. - Да, сър.
Хари, аз съм Дезмънд. Ще се оправиш, продължавай да дишаш.
Полковникът иска да ви види, сър.
Имам нужда от джипа ви.
Вие двамата оставате тук. Наблюдавайте за японци. - Но, сър...
Оставате тук да наблюдавате. - Слушам, сър.
Помощ, помогни ми...
Пази се.
Ще ти помогна.
Сложи си ръката тук и не спирай да натискаш.
Ще се върна. Разбра ли ме? - Да.
Леко, момчета, леко. - Готово.
Добре, момчета, да тръгваме.
На три. Едно, две, три.
Спокойно, приятелю, дръж се.
Стигнахме до ръба, Ерик. Просто стой мирен, разбра ли?
Добре си, Ерик. Добре си, приятелю.
Мамка му, ще се получи. По една за всеки крак.
Ще те завържа с въжето и ще те спусна долу.
Държа те.
Държа те, Ерик. Трябва да ми се довериш, Ерик.
Довери ми се.
Японци!
Задръж, от нашите е, задръж. Хайде, да вървим.
Държа те, държа те.
Хайде, всичко ще е наред.
Ханк, още един.
Полковник, отменете заповедта, все още имаме хора там.
Обади се на артилерията, да спре огъня.
Седни, Джак, ще ти дам нещо за пиене.
Изгубихме прикритието си.
Трябва да се движим, хайде.
Крайно време беше. Продължават да слизат.
Хващай. - Готово.
Дос, Дос.
Помогни... помогни ми.
Трябва да ми се довериш.
Поеми си дъх.
Хайде, приятелю.
Да вървим.
Джак, не знаеш дали хората ти са живи или мъртви.
Не може да се върнеш там без подкрепление. Ще убият и останалите.
Тогава ми дай подкрепление. - Нямам никакви хора, просто нямам.
Днес загубихме три батальона. Ще отнеме повече от един ден,
докато дойдат други.
Трябват ми по-рано.
Всичко е наред, спокойно.
Морфин. Ще се почувстваш по-добре.
Пиник, Пиник. Пиник, аз съм Дос. Пази тишина.
Тук съм. Ранен ли си? - Да.
Не виждам. - Тихо, тихо.
Дръж се, до теб съм.
Чакай.
Готов си. Пробвай сега, пробвай сега.
Помислих, че съм ослепял.
По-тихо. Можеш ли да вървиш? - Не знам.
Трябва да те измъкнем от тук. Хайде.
Добре. Държим те.
Ей, Тед. Аз съм, Дезмънд.
Ще ти помогна.
Готов ли си да слезеш долу? - Разбира се.
Моля те, Господи, помогни ми да спася още един.
Помогни ми да спася още един.
Моля те, помогни ми да спася още един.
Още един. Помогни ми да спася още един.
Още един.
Направете път.
Откъде, по дяволите, ги носите тези момчета?
От клането.
Мислех, че сме спасили всичките. - Не всичките.
Някой луд там горе ги спуска с въжето долу.
Дори спусна и няколко японци.
Те не оцеляха. Ще се върна пак.
Леко, леко. - Готово, тръгвай.
Ела тук. Японците са навсякъде.
По дяволите. Редник Мамул. Пълен си с изненади.
Искаш ли морфин? - Да, морфин или куршум.
Ето, готово.
Дай да погледна. Как е?
Добре, не е зле.
Чакай да видя.
Не е чак толкова зле. Момичетата все още ще те целуват.
Сержант, може ли да останеш тук за малко?
Да. Хайде, изчезвай. - Ще се върна.
Готов ли си? Давай, заедно. Хайде.
Капитане, трябва да видите нещо.
Момчетата ни бяха спускани през цялата нощ.
И Холивуд е тук. Мислех, че никога няма да го видя. Елате, тук е.
Какво, по дяволите, е това? - Как сте, сър?
Хей, капитане. - Капитане.
Радвам се да те видя, хлапе. - Капитан Глоувър, сър.
Как успя да слезеш от там? - Дос. Хауъл е все още там горе.
Хауъл и Дос ли го направиха? - Не, само Дос.
Само Дос ли? - Да.
Да, Дос страхливеца.
Няма отърване от теб, нали? - Дай ми това.
Не е ли малко късно за обучение по стрелба?
Седни върху него. - Шегуваш се, нали?
Ще те влача.
Да действаме.
Готов ли си? - Да.
Тръгваме.
Имаме си компания.
Хайде.
Вдигни си ръцете.
Шегуваш ли се, Мамул?
"Трябва да правиш морски възел, момче, а не сутиен."
Хайде.
Готов ли си? Тръгвай.
Пусни ме. - Да, сержант.
Сержант Хауъл. - Дос е все още горе.
Какво, по дяволите... - Японците са го погнали.
Поехме го.
Спокойно, Дос. В безопасност си.
Добре.
Дезмънд, всичко е наред.
Всичко е наред. - Дезмънд.
Леко, леко. - Нека седне.
Хайде, приятелю, седни.
Ранен ли си?
Не.
Веднага закарайте този войник в полевата болница.
Внимателно, полека.
Някой да дойде и да почисти тук.
Къде е Ърв? - Ърв? Имаш предвид лекаря Шектър?
Не оцеля. Умря от шок, нямаше плазма.
Съжалявам.
В теб виждах едно кльощаво хлапе. Не те познавах.
Направи много повече от всеки друг за тази страна.
Никога не съм грешал толкава за някой през живота си.
Надявам се някой ден да ми простиш.
Утре трябва да се върнем горе.
Разбрах, че утре е твоят шабат.
Повечето хора нямат твоята вяра.
Но те много вярват в това, че ти вярваш.
Това, което направи за нас е истинско чудо и те искат малко от него.
И няма да се качат горе без теб.
Капитане, какво чакате?
Трябваше още преди 10 минути да атакувате.
Чакаме, сър. - Какво чакате?
Чакаме Редник Дос да свърши молитвата си за нас.
Молитвата на редник Дос ли? Кой, по дяволите, е редник Дос?
Хайде, да се залавяме за работа.
Долу, всички долу.
Лягайте, веднага.
Легни, легни. Сега ще ти дам морфин.
Да тръгваме. Да изведем тези мъже оттук.
Хайде.
Библията ми, библията ми.
Спрете, спрете. Спрете!
Библията ми, библията ми.
Добре.
Прибираш се у дома, Дезмънд. Завзехме Хребета на заколението.
Чакайте, чакайте. Дезмънд.
Дезмънд изнесе на гръб 75 ранени на Хребета на заколението.
Той е първият награден с медал за храброст, който доброволно се е отказал да използва каквото и да е оръжие.
Дезмънд и Дороти остават женени до смърт й през 1991 година.
За своя героизъм, както той скромно казва, дължи всичко на своя Бог.
Молех се през цялото време.
Постоянно повтарях: "Господи, помогни ми да спася още един."
Дезмънд Дос 2003 г.
Постоянно повтарях: "Господи, помогни ми да спася още един."
Казал е: "Истинските герои са погребани там горе".
Бих казал, че всеки ще сгреши ако се опита да промени убеждението на когото и да било.
Няма значение дали това е армията или някой друг.
Харолд (Хал) Дос Когато си убеден в нещо, това не е шега работа.
Това си ти.
Капитан Джак Гловър
Въпреки, че му казах онези неща по отношение носенето на пушка,
и че той никога няма да бъде до мен, освен ако не носи оръжие.
Но след време разбрах, че той е един от най-смелите мъже.
И това, че той ми спаси живота, е доста иронично.
Кръвта течеше по лицето и очите му.
Лежеше там, стенеше и викаше за лекар.
Взех вода от манерката си и малко бинт, и му измих лицето.
И след като му измих очите, той си ги отвори.
Човече, той направо засия.
И каза: "Мислех, че съм ослепял".
И ако съм искал да спечеля нещо от тази война, тази усмивка на лицето му...
беше напълно достатъчна отплата за мен.
Дезмънд Дос умира на 87 години през март 2006 г.
Превод Димитър Милев