‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- הפקה של יונגפילם -‬
‫- מרכז סיוע לקראת מעבר -‬
‫אה, יורד שלג.‬
‫היי.‬ ‫-בחיי.‬
‫כבר קמת ואתה עובד מוקדם כל כך בבוקר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫זה בשביל בתך. היא בסיאול, לא?‬
‫כוונתך לבו-רה שלי?‬
‫כל טוב.‬ ‫-כן. זהירות בכבישים.‬
‫- התבוננות: תערוכת אמנות‬ ‫ג'וזף -‬
‫אני חשה בך עם הרוח.‬
‫אלת הרוח.‬
‫בסדר. כל הכבוד, גברת נה. נלך לאכול.‬
‫כל הכבוד, חבר'ה.‬
‫כל הכבוד. נלך לאכול.‬ ‫-כל הכבוד.‬
‫כן, אבא.‬
‫מי זה ג'וזף?‬
‫מה? מי?‬
‫את יוצאת עם איזה בחור זר?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫"אהבה אסורה שהיא משאת נפש"?‬
‫את עדיין צופה בפורנו?‬
‫על מה אתה מדבר? מתי צפיתי בפורנו?‬
‫בסדר. אין צורך לצעוק על אבא שלך.‬
‫התרגשתי לחינם. חשבתי שאת יוצאת עם מישהו.‬
‫היי. תבואי לכאן כשנעבור או לא?‬
‫אה…‬ ‫-זה בסדר אם את עסוקה מדי.‬
‫זה בסדר. פשוט נהרוס את הגב‬ ‫בסחיבת הדברים הכבדים האלה.‬
‫לא, אני…‬ ‫-מה אוכל לעשות? ילדינו עסוקים מדי.‬
‫תעשי מה שבא לך!‬
‫- הרומן -‬
‫- אהבה אסורה שהיא משאת נפש -‬
‫היי, קים יון-דו, השתגעת?‬
‫- קיונג ג'ו, 1999 -‬
‫מה פתאום את לא נוסעת לאמריקה?‬
‫את לא צריכה ניתוח לב?‬
‫מה הטעם בניתוח‬
‫כשאין לי לב?‬
‫מה לעזאזל את אומרת?‬
‫הלב שלי נגנב.‬
‫שלום.‬
‫אימא שלי לא כאן עכשיו.‬
‫סליחה!‬
‫גם אני יכולה לקחת מידות.‬
‫חכה רגע.‬
‫- בק האן-ג'ין -‬
‫האם אי פעם הרגשת שלבך מפרפר‬
‫עד שחייך בסכנה?‬
‫זה לא בגלל בעיית הלב שלך?‬
‫לא. זה בוודאות היה שונה.‬
‫ראית אותי אי פעם מתנהגת ככה?‬
‫לי ג'ה-הואנג, נשיא השכבה בכיתה ה'.‬
‫צ'וי יונג-סו, אצן בחטיבה.‬
‫עוזר המורה לאמנות בחטיבה.‬
‫בואי נראה… מי עוד? אה, כן!‬
‫היי, לא אמרת שג'ונג-ג'ה‬ ‫יהיה האהבה האחרונה שלך?‬
‫אז עשיתי את כל זה לחינם?‬
‫הפעם זה באמת-באמת-באמת אמיתי.‬
‫מאז אותו יום אני לא ישנה.‬
‫אני פוחדת שלא אראה אותו שוב,‬
‫ומספיק שאאזין למוזיקה כדי שאבכה.‬
‫זה רציני מבחינתי.‬
‫את עדיין לא יכולה להישאר!‬
‫מהר, תתחילי לארוז!‬
‫היי, את חושבת שאני מתנהג ככה בלי סיבה?‬
‫הוא קנה תלבושת אחידה לתיכון וואם!‬ ‫גם אנחנו נלמד שם!‬
‫אז איך אני אמורה פשוט לעזוב?‬
‫- האם תרצה ליצור חשבון דוא"ל? -‬
‫- שם משתמש BORA1999 -‬
‫הסיסמה היא "חברות לנצח".‬
‫מה אני אמורה לעשות עם זה?‬
‫מעתה והלאה, את תדעי כל מה שהוא עושה.‬
‫כאילו את לומדת איתו בביה"ס.‬
‫בו-רה…‬
‫אז תעברי את הניתוח ותחזרי בריאה, בסדר?‬
‫בסדר!‬
‫- התצפית על האן-ג'ין -‬
‫בו-רה היקרה, אני כותב את זה‬ ‫בשנייה שהגעתי לדודתי.‬
‫זה עולם חדש לגמרי.‬
‫אמריקה ענקית, וגם הבניינים גבוהים מאוד!‬
‫ובכל מקום יש אנשים‬ ‫שנראים כמו כוכבי קולנוע, ברצינות.‬
‫זה מבאס להיות מאושפזת, לפספס דברים נהדרים.‬
‫הלוואי שהיית כאן איתי כדי ליהנות.‬
‫אז זה סוף סוף היום הראשון שלך בבית הספר.‬
‫תעיר את אחותך!‬
‫לא איחרת שוב לקום, נכון?‬
‫נה בו-רה ערה, אימא.‬
‫וואו, באמת? תכף לסבתא שלי יהיו גלגלים.‬
‫תגיד לה לאכול ארוחת בוקר.‬
‫מה? היא כבר יצאה?‬
‫היום זה היום הגדול! את תראי את הילד הזה.‬
‫רגע , מה…‬ ‫-עצם המחשבה מרגשת אותי!‬
‫מה? היא כבר יצאה?‬
‫באותו יום ראיתי אותו‬ ‫הולך לעבר מתחם הדירות.‬
‫במקום לתחנת האוטובוס בשכונה,‬
‫רוצי לדירות לאקי ותתפסי את האוטובוס שם.‬
‫אז אולי תתראו מוקדם יותר.‬
‫אדוני, חכה לי! אדוני!‬
‫תודה, אדוני.‬
‫אני מצטערת. סלחו לי.‬
‫סלחו לי. אני מצטערת.‬
‫אני מצטערת!‬
‫אדוני! תאט!‬
‫שבי כאן.‬
‫שלא תמעדי שוב.‬
‫תודה.‬
‫תזכרי, קוראים לו בק האן-ג'ין.‬
‫נלך לקפטריה אחר כך.‬
‫בטח.‬
‫הפעם זה על חשבונך?‬ ‫-למה?‬
‫הנה אתה. בק האן-ג'ין.‬
‫- קיונג ג'ו וואם -‬
‫שלום, שישיסטים.‬
‫בנים לפה, בנות לשם.‬
‫פרחח, מה הקטע עם הבגד הזה?‬
‫לאן את הולכת?‬
‫בנות לפה,‬
‫בנים לשם. תיכנסי!‬
‫מה? שמך "ככה דפוק"?‬
‫אוי, ככה דפוק.‬
‫התרגשתי לבוא לבית ספר מעורב,‬
‫אבל זה כמו בית ספר לבנות.‬
‫זה לא אומר שכל התקווה אבדה.‬
‫גברתי?‬ ‫-גברתי?‬
‫ברגע שהפעמון יצלצל, כל הבנים והבנות הרעבים‬
‫יתערבבו ויסתובבו יחד במקום אחד.‬
‫אלוהים! תאטו!‬
‫תסתדרו בשורה. לאט!‬
‫בו-רה.‬
‫אני צריכה שתעשי משהו בשבילי.‬
‫אני סומכת עלייך.‬
‫- צ'יפס - שתייה -‬
‫- מידע ליון-דו על "הנער ההוא" -‬
‫גובה: 181 ס"מ.‬
‫הוא אוהב דמיסודה בטעם תפוז.‬
‫ומידת הנעליים שלו?‬
‫היא 44.5.‬
‫הוא אוהב כדורסל.‬
‫אם הוא טוב בכדורסל, הוא בטח פופולרי מאוד.‬
‫בערך. אבל לא מספיק כדי שתדאגי.‬
‫איך החברים שלו?‬ ‫-נשחק אחר כך?‬
‫מה אם יש לו חברה?‬
‫לא נראה לי.‬ ‫אבל הוא תמיד עם החבר הכי טוב שלו.‬
‫פונג וון-הו, חבר לכיתה.‬
‫הוא גר בבניין 304 בדירות לאקי.‬
‫הם נוסעים יחד אל ביה"ס.‬
‫את חושבת שיש דרך להתקרב אליו?‬
‫…יש תחושה של קהילה.‬ ‫-מועדונים?‬
‫מהם העקרונות שעל אזרח דמוקרטי לקיים?‬
‫ראשית,‬
‫תכבדו דיונים ושיחות.‬
‫וון-הו!‬ ‫ -היי, לכאן…‬
‫אני צודק או לא?‬ ‫-אתה צודק.‬
‫שתיים, פנה דרך ל…‬
‫מה?‬
‫אוי, כואבת לי הבטן.‬
‫המורה, כואבת לי הבטן כל כך.‬
‫אני חושבת שאני צריכה ללכת לאח.‬
‫זה כואב?‬ ‫-לא.‬
‫די.‬
‫הבאה בתור.‬ ‫-לכי.‬
‫אני מניח שאת לא צריכה אותי?‬
‫מה? אני כן, אדוני.‬
‫אדוני,‬
‫התכווצויות קשות מהמחזור.‬
‫התכווצויות?‬
‫הנה.‬
‫ידיים.‬
‫קחי את זה ותנוחי פה קצת.‬
‫תודה, אדוני.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫אני מקווה שהרגשתך תשתפר.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫הבאה בתור.‬
‫היאון-בום תיקל אותך חזק מדי.‬
‫עזוב. זה רק אומר שאני טוב.‬
‫בחרת לאיזה מועדון תצטרף?‬
‫אני לא יודע. אתה?‬
‫מועדון השידור.‬ ‫-אז גם אני אצטרף אליו.‬
‫אתה בכלל יודע מה הם עושים?‬
‫אני לא יודע. מה הם עושים?‬
‫היי, יש להם אפילו אודישנים.‬
‫רגע.‬
‫מה זה?‬
‫כלום.‬ ‫-מה?‬
‫מה מחפשים באודישן?‬ ‫-קולות נלהבים? משהו כזה.‬
‫קול נלהב?‬
‫איך מראים את זה לאנשים?‬
‫קדימה, מהר.‬
‫תודה.‬
‫טוב, מספר שלוש, נה בו-רה.‬
‫נראה לי שהיא תתקבל.‬ ‫-היא נה בו-רה?‬
‫תודה.‬
‫הבא בתור, מספר ארבע, בק האן-ג'ין.‬
‫אני מצטער, אדוני.‬
‫מה?‬ ‫-מה הוא אמר?‬
‫כדי לפנות מקום למוכשרים כמוה,‬
‫אני אפרוש מהאודישן הזה.‬
‫כולכם רואים את התוכנית השנתית, נכון?‬
‫התקבלתי.‬ ‫-כן, המורה.‬
‫לפרטים…‬
‫אבל בק האן-ג'ין לא כאן.‬
‫אתם העתיד של מועדון השידור שלנו.‬
‫בואו נעשה כמיטב יכולתנו בשנה הזו.‬
‫כן, המורה!‬
‫כמיטב יכולתי!‬ ‫-טוב.‬
‫אבל אל תדאגי.‬
‫אתם תעבדו בזוגות.‬
‫יש לי תוכנית נהדרת.‬
‫תהיו נחמדים לשותפים.‬ ‫-טוב.‬
‫היי, וון-הו!‬
‫אנחנו שותפים. אני מצפה לעבוד איתך!‬
‫בסדר.‬
‫היי, רגע…‬
‫"בסדר"?‬
‫מה? זימונית?‬
‫מה?‬
‫אפס, אחת, שתיים…‬
‫שש…‬
‫אפס…‬
‫נלך לקפטריה אחרי זה.‬
‫חכה רגע. אני בודק את זה.‬
‫טוב, מהר.‬
‫לעזאזל!‬
‫- ספר טלפונים -‬
‫- בק גוואנג-דוק, בק גי-יונג, בק… -‬
‫הלו?‬
‫אפשר לדבר עם בק האן-ג'ין?‬
‫מי? אני לא מכירה אותו.‬ ‫-א…‬
‫אפשר לדבר עם בק האן-ג'ין?‬
‫טעות במספר.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫בבקשה.‬
‫הלו.‬
‫אפשר לדבר עם בק האן-ג'ין?‬
‫מי זאת?‬
‫זה מכון המחקר, "כן או לא".‬
‫מהו שיר הפופ האהוב עליך?‬
‫השאר שם והודעה אחרי הצפצוף.‬
‫ביפ.‬
‫טוי, "זמן כמו שקר".‬
‫תודה שענית לסקר שלנו.‬
‫נשלח לך מתנה קטנה.‬
‫עם הישמע הצפצוף,‬ ‫אנא ציין את מספר הזימונית שלך.‬
‫ביפ.‬
‫נה בו-רה?‬
‫לעזאזל.‬
‫היי,‬
‫זו היית את, נכון?‬
‫מובן שלא.‬
‫כלומר…‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫רוצה את מספר הזימונית של האן-ג'ין?‬ ‫-מה? בק האן-ג'ין?‬
‫למה שארצה לדעת את מספר הזימונית שלו?‬
‫אז זו היית את.‬
‫"כן או לא".‬
‫מה הקטע איתך?‬
‫היי, אתה!‬
‫למה העמדת פנים שאתה האן-ג'ין‬ ‫כשאתה לא אמור לענות לשיחות שלו?‬
‫לא אמרתי שאני האן-ג'ין.‬
‫מה שתגיד!‬
‫נו, אז אתה מתכוון לגלות לי?‬
‫שכח מזה!‬
‫לא התכוונת לספר לי בכל מקרה.‬
‫יש סרט שאני רוצה לצפות בו.‬
‫אשקול את זה אם תשאילי לי אותו.‬
‫למשפחתך יש חנות להשכרת סרטים, כן?‬
‫איזה סרט?‬
‫- ההשכרה אסורה על קטינים -‬
‫חתיכת פרחחית…‬
‫אני אצא, המורה.‬ ‫-צאי.‬
‫אני צריכה את זה.‬
‫הבאה בתור.‬
‫קדימה.‬
‫תפתחי את התרמיל!‬ ‫-כן, המורה.‬
‫תפתחי!‬
‫איך יכולת?‬
‫מה?‬ ‫-תרימי ידיים גבוה.‬
‫את אמרת לי להביא את זה.‬
‫מי מביא את הכול?‬
‫תראי מי שמדברת.‬
‫סתמי! את מעצבנת כל כך.‬
‫אני אהרוס אותך.‬
‫ברוכים הב…‬
‫הוא חבר שלי.‬
‫חברים מקבלים כאן הנחות, נכון?‬
‫כן, רגע.‬
‫כן.‬
‫הנה, כתוב פה שם ויום הולדת ו…‬
‫נכון, מקבלים סרט חינם‬ ‫אם כותבים מספר זימונית.‬
‫באמת?‬
‫שלום, זה בק האן-ג'ין.‬
‫אנא השמיעו את קולכם לאחר הביפ.‬
‫אני נה בו-רה, המגישה של "אין-סוף מלודיות".‬
‫שלום לכולם.‬
‫פסטיבל פריחת הדובדבן אמור להתחיל היום.‬
‫מה דעתכם על טיול אחרי הלימודים‬
‫כדי לראות את הפרחים במוסימצ'ון?‬
‫כבר אכלתם?‬
‫בואו נאכל ביחד!‬
‫יש לו חברה?‬
‫לא.‬ ‫-מי לדעתו הנערה המושלמת?‬
‫אני לא יודע…‬
‫השחקנית שים און-אה?‬
‫אז הטיפוס הטהור והתמים?‬
‫זה מושלם.‬
‫סרט אהוב?‬
‫"ארמגדון".‬
‫גם אני הכי אוהבת אותו. "ארמגדון".‬
‫תואר מתוכנן במכללה?‬
‫תיאטרון וקולנוע או תקשורת המונים.‬
‫תיאטרון וקולנוע…‬
‫מתכנן להיות ידוען עם המראה הנאה הזה?‬
‫לא.‬
‫אני אוהב מצלמות.‬
‫אני אוהב מצלמ…‬
‫היי! לא שאלתי עליך!‬
‫אני שואלת על בק האן-ג'ין!‬
‫אני צריכה להתחיל מההתחלה.‬
‫היי.‬
‫אל תתעצלי. גם את צריכה לצלם.‬
‫למה לי?‬
‫גם את במועדון. את צריכה לדעת לעשות את זה.‬
‫טוב, איך עושים את זה?‬
‫הנה.‬
‫שימי עין כאן.‬
‫היד שלך כאן.‬
‫זה כדי להתקרב,‬
‫זה כדי להתרחק.‬
‫אל תלחצי חזק מדי.‬
‫את רואה את זה?‬
‫בסדר. הבנתי. אתה יכול ללכת.‬
‫אל תשברי אותה.‬
‫וואו!‬
‫איזו מהירה!‬
‫היא מעולה.‬
‫חבר'ה! יש קטטה! עם כנופיית פרדייס!‬
‫באמת?‬ ‫-בואו נלך לראות!‬
‫היי, יש קטטה. בואי נלך לראות.‬
‫התחלת עם החברה שלי?‬
‫בחייך, תפסיק!‬
‫אל תתערבי, בוק-סון.‬
‫לא היית עושה את אילו ידעת מי אני.‬
‫אני מין הונג-גיו, אגרוף האש של קיונג ג'ו.‬
‫למה אתה מפלרטט עם החברה שלי?‬
‫זה הסוף שלך!‬
‫נו, באמת!‬
‫אני זו שהייתה דלוקה עליו!‬
‫הוא דחה אותי וזה משפיל מספיק.‬
‫בוק-סון,‬
‫אני מצטער.‬
‫אבל…‬
‫לא כדאי לך לצאת עם הנער הזה.‬
‫מצאי אדם טוב יותר.‬
‫מה אמרת הרגע?‬
‫מה?‬
‫המניאק הזה…‬
‫היי!‬
‫מי זה היה, לעזאזל?‬
‫תיכנסו במניאק!‬
‫רוצי!‬
‫זוזו מהדרך! תתפסו אותם!‬
‫מהר. תתפסו אותם!‬ ‫-בואו הנה!‬
‫לעזאזל.‬ ‫-בוא הנה.‬
‫מה? למה?‬ ‫-המשטרה כאן.‬
‫אדוני, תיכנס למכונית.‬
‫בסדר גמור. להתראות.‬
‫תראה, הוא מחייך.‬
‫פשוט תשאל את האדם הזה שם.‬
‫אני לא אשם!‬ ‫-אלוהים.‬
‫לא עשיתי שום דבר רע.‬
‫מה עשיתי?‬
‫השתגעת?‬
‫הנער הזה חבר בפרדייס!‬
‫תיזהר. בקצב הזה עוד יהרגו אותך!‬
‫את בסדר?‬
‫דאגתי שתלמדי טאיקוונדו כדי שתגני על עצמך.‬
‫אבל הנה את, הולכת מכות עם בנים.‬
‫מי יתאהב בך בקצב הזה?‬
‫יש המון נערים שרוצים לצאת איתי.‬
‫מה שתגידי.‬
‫בכל מקרה, כשתחזרי הביתה,‬ ‫אל תגידי שנפגעת בקטטה.‬
‫אימא שלך תדאג.‬
‫את יודעת שהיא נבהלת בקלות.‬
‫הלוואי שכל הבחורים היו כמוך, אבא.‬
‫את כנראה מסוגלת לזהות גבר טוב. אוי ואבוי…‬
‫היה ממש לח אתמול.‬
‫היי! מכירות את בית הקפה החדש הסמוך?‬
‫שמעתי שהנער שעובד שם ממש חתיך!‬ ‫בואו נלך לראות אותו!‬
‫לכו. אני הולכת למועדון השידור.‬
‫מה?‬ ‫-פשוט תבואי איתנו!‬
‫לא, לכו בלעדיי. רק חיכיתי להגיד ביי.‬
‫ביי.‬ ‫-רק תסתכלי!‬
‫נה בו-רה, עלי.‬
‫וואו! קדימה!‬ ‫-היי, הוא רוצה שתעלי.‬
‫אז קדימה.‬ ‫-למה אני?‬
‫היי, לאן אתה נוסע? אתה צריך לפנות ימינה!‬
‫אני לא יודע איך לפנות.‬
‫מה?‬
‫אתה… לאן אנחנו נוסעים? עשה סיבוב פרסה!‬
‫גם את זה אני לא יודע לעשות.‬ ‫-מה? אוף!‬
‫היי!‬
‫איך אתה מסוגל לנהוג ככה?‬
‫סליחה.‬
‫אני עדיין לומד.‬
‫שאלתי אותו ממישהו שאני מכיר‬
‫רק כדי שאוכל להסיע אותך.‬
‫אותי? למה?‬
‫נפצעת בגללי.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫אם תיפגע, מישהי תהיה עצובה מאוד.‬
‫דאגת לי?‬
‫חשבתי שיכו אותך למוות.‬ ‫הייתי אמורה לתת לזה לקרות?‬
‫חוץ מזה, אתה לא אמור לחייך‬ ‫ולהיות נחמד לכולם.‬
‫החברים שלך יכעסו.‬
‫זו הזמנה לדייט?‬
‫מה? אני? לדייט? עם מי?‬
‫תפסיק עם השטויות ותחזיר אותי.‬ ‫אני צריכה ללכת לחדר השידור.‬
‫בסדר.‬
‫עלי.‬
‫מה?‬
‫הוא לא מתניע.‬
‫מה?‬
‫היי!‬ ‫-רגע, היי.‬
‫אני יכול להתניע אותו.‬
‫זה לא כזה קשה.‬
‫בואי נלך לאכול.‬
‫מתי הגעת?‬
‫פונג וון-הו?‬
‫לפני רגע.‬
‫אלך לרחוץ ידיים. שבי.‬
‫חיכית לי?‬
‫סליחה.‬
‫בואי נהיה זוג.‬
‫אני מחבב אותך.‬
‫הנה, שתי את זה.‬
‫אתה…‬
‫מחבב אותי?‬
‫כן.‬
‫למה?‬
‫אסור לך לחבב אותי! זה לא בסדר.‬
‫היי, אני יכולה לאכול שתי פיצות שלמות.‬ ‫אתה יכול להתמודד עם זה?‬
‫אפילו עכשיו,‬ ‫אני ממש רוצה לגנוב לך את האוכל.‬
‫תסתכל על זה.‬
‫אני יכולה לאכול מלא.‬
‫זה טוב.‬
‫מעבר לרחוב יש פיצרייה.‬
‫גם היא שייכת לאבא שלי.‬
‫באמת?‬
‫אני ממעטת להתקלח.‬
‫רואה את זה? רואה כמה שמנוני?‬
‫לא חפפתי כבר יומיים. יש לי גם המון קשקשים.‬
‫אני טיפשה. מסמנת תמיד‬ ‫את התשובה השלישית במבחנים, ‬
‫ואני גם עצבנית.‬
‫אבא שלי מרחם על החבר שלי לעתיד.‬
‫ואני…‬
‫יכולה אפילו להפליץ שירי ילדים!‬
‫סליחה.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫מה זה?‬
‫זהירות, פיצוץ!‬
‫חשבתי…‬
‫שאת דלוקה על האן-ג'ין.‬
‫אני לא.‬
‫אני פשוט מעוניינת בו.‬
‫זה לא אותו הדבר?‬
‫זה שונה לגמרי.‬
‫עניין הוא רק עניין.‬
‫ולחבב מישהו זה…‬
‫לחבב מישהו זה…‬
‫סיימתי.‬
‫נסי לעמוד.‬
‫אם נקעת את הקרסול פעם אחת,‬ ‫קל לנקוע אותו שוב.‬
‫בפעם הבאה תשתמשי באגרופים.‬
‫ביי.‬
‫יון-דו.‬
‫אני חושבת שגם הלב שלי מתנהג קצת מוזר.‬
‫- יון-דו, הרבה קרה בימים האחרונים. -‬
‫- לדעתי יון-ג'ין מחבב או… -‬
‫- בק האן-ג'ין רודף בנות. -‬
‫- בנוגע לנער ההוא, וון-הו… -‬
‫לא משנה.‬
‫אני יכולה לטפל בזה.‬
‫זה טוב ככה?‬
‫אחת, שתיים…‬
‫בנות, אל תכווצו ככה את הפנים.‬
‫בסדר, תחייכו.‬
‫את עם השיער המבולגן! הוא מסתיר את האחרות.‬
‫תראו את האנשים לידכן.‬ ‫תתכופפו עוד קצת, בסדר.‬
‫אחת, שתיים, שלוש…‬
‫אומר שאצלם.‬
‫זו תמצית תות-עץ, מה שגיאונגג'ו ידועה בו.‬
‫זה נהדר לעייפות כרונית,‬ ‫יתר לחץ דם, סרטן, דמנציה,‬
‫ואפילו ללב.‬
‫זו המתנה הכי טובה להורים שלכן.‬
‫היי, חכו כאן. בסדר?‬
‫כמה זה עולה, אדוני?‬ ‫-שלושים אלף וון.‬
‫הנה 20,000 וון.‬
‫קח את זה בבקשה. רק שנייה אחת.‬
‫יש לכן 3,000…‬ ‫-בבקשה, אדוני.‬
‫מה?‬
‫את באמת משהו-משהו.‬
‫דרך אגב, כשנתחיל לצאת,‬ ‫תיתני לי לשמוע אותך מפליצה שירים?‬
‫בוא איתי!‬
‫היי! אתה מטורף? איך יכולת להגיד‬ ‫את זה מול כל האנשים האלה?‬
‫"אוהב אותך בלהט".‬
‫מה?‬
‫זו משמעות המספרים ששלחת לי בזימונית.‬
‫רק משפחתי יודעת מה המספר שלי.‬
‫ואת. "בורה וידאו".‬
‫אוי! אוהב אותך בלהט?‬
‫אני לא יודעת על מה אתה מדבר,‬
‫אז תפסיק לעצבן אותי ולך!‬
‫תן לי את זה!‬
‫את רוצה שאלך?‬
‫לא תצאי איתי?‬
‫הוא משגע אותי.‬
‫תקוע לך משהו באוזניים?‬
‫לא הייתי יוצאת איתך‬ ‫גם אם חיי היו תלויים בדבר! הבנת?‬
‫כלומר…‬
‫לא צריך להתעצבן ככה. את מפחידה אותי.‬
‫אתה ואני…‬
‫באותו בית ספר. איך קוראים לזה?‬
‫אנחנו חברים לכיתה.‬ ‫אנחנו לא יכולים להיות יותר מזה, בסדר?‬
‫בסדר, נהיה חברים לכיתה.‬
‫תן לי את זה.‬ ‫-לא.‬
‫היי! זה שלי.‬
‫עכשיו זה שלי.‬
‫אל תתעסק איתי! יש לי כלב ענק בבית!‬
‫די! באמת יש לך כלב ענק?‬
‫כן! יש לי! אז מה?‬
‫היי, חברה לכיתה. חכי!‬
‫אני יכול לשמוע את כל מי שער.‬
‫בסדר?‬
‫היי.‬
‫אלוהים.‬
‫הן לא יכלו לארגן את הנעליים לפני השינה?‬
‫איזה בלגן. אלוהים.‬
‫היי, הוא עזב.‬ ‫-הוא הלך.‬
‫לחיים!‬ ‫-לחיים!‬
‫אוי, זה מר.‬ ‫-יש לזה טעם נוראי.‬
‫מה? היי, שננסה להוסיף את זה?‬
‫בטח!‬ ‫-היי, לא!‬
‫זה ליון-דו! לבריאות הלב שלה!‬
‫תני לי את זה.‬ ‫-זה תות-עץ!‬
‫ככה דפוק! היא לא תשים לב. אלוהים.‬
‫אפשר להוסיף קצת מים.‬ ‫-אבל זה טוב ללב…‬
‫זה טעים.‬
‫זה טעים מאוד!‬
‫לחיים!‬ ‫-לחיים!‬
‫צ'פחות בגב!‬ ‫-צ'פחות בגב!‬
‫ככה דפוק.‬
‫תפסיקי.‬
‫נאנחת כל הלילה.‬
‫אתן בכלל מבינות באהבה?‬
‫הדפוקים האלה השתגעו?‬
‫היי! חכו.‬
‫תודה על המשקאות.‬
‫איך הם מעזים?‬
‫היי, חכי.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫חכו שם!‬
‫תפתחו את הדלת.‬
‫זה החדר הסמוך!‬
‫לעזאזל, לכי מפה. אמרתי לך שזה בטיפול.‬
‫תפתחו!‬
‫תפסתי אתכם!‬
‫היי, הדיקן מגיע!‬
‫מי ער ועושה את כל הרעש הזה?‬
‫פרחחים!‬
‫מי מרעיש ככה מאוחר כל כך בלילה?‬
‫אני יכול לשמוע את כל מי שער!‬
‫הייתי ברור מאוד.‬
‫אני רוצה שתלכו לישון מוקדם.‬
‫אתם לא עייפים?‬
‫כל היום הסתובבתם.‬
‫תחשבו ברוגע על מה שעשיתם היום ותלכו לישון.‬
‫תגידי,‬
‫את שיכורה?‬
‫מה?‬
‫את רוצה מי דבש?‬
‫לא ייאמן.‬
‫תתעוררי ותלכי ללובי!‬
‫אוי ואבוי.‬
‫תראו אתכם. ממש תלמידים למופת, נכון?‬
‫נשארתם ערים כל הלילה‬ ‫ושתיתם בטיול בית ספרי?‬
‫אני רוצה שכולכם תאספו זבל‬ ‫ותמלאו את השקיות שלכם. קדימה!‬
‫יש שם זבל.‬
‫חברה לכיתה.‬
‫אז זה מה שזה היה?‬
‫מה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫היי!‬
‫בואו נצטלם ביחד!‬
‫קצת שמאלה.‬
‫תתרחק ממני.‬
‫אני לא רוצה.‬
‫מה?‬
‫תחייכי.‬ ‫-אל תגיד לי מה לעשות.‬
‫תסתכלו לשם.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫אני שולחת את זה כדי שתוכלי‬ ‫לראות את זה כשתצאי מהניתוח.‬
‫ויש לי משהו לספר לך כשתחזרי.‬
‫חופשת הקיץ מתחילה מחר.‬
‫שתהיה לכם חופשה נהדרת.‬ ‫נתראה שוב בסמסטר ב'.‬
‫אתחיל לעבוד שם מחר.‬
‫נתראה מחר.‬
‫תיהנו.‬
‫בבקשה.‬
‫תיהנו.‬
‫היי, תתחיל לשחק אם אתה רוצה גלידה.‬
‫מהר!‬
‫היי, סיימת עכשיו?‬
‫כן. זה אחיך?‬
‫כן. בזמן האחרון‬ ‫אני משחקת בדמינטון עם הילד.‬
‫תגיד שלום. זה בה-דה.‬
‫שלום.‬
‫היי.‬ ‫-תמשיך.‬
‫היי! מה קורה?‬
‫לא תיכנסו הביתה?‬
‫אנחנו מתעמלים.‬
‫את אף פעם לא מתעמלת. מה נפל עלייך? תיכנסי.‬
‫מה קרה?‬
‫הילדים עושים את זה במקום להיכנס.‬
‫אתם צריכים ללכת לישון.‬
‫שלום, אדוני.‬
‫שלום שלך. אתה ידיד של בו-רה?‬
‫קדימה, לכו שחקו.‬
‫מה זאת אומרת, לכו שחקו?‬
‫תיכנסו. זמן לישון.‬ ‫-תסתכלי עליי.‬
‫רוצה טיפול פנים?‬
‫תיכנסו!‬ ‫-טיפול פנים עם מלפפון.‬
‫אין לנו מלפפונים!‬ ‫-קניתי. קדימה.‬
‫מה פתאום מלפפונים? ברצינות.‬
‫הנה, קח את שלי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫יש!‬
‫תבקר אותי בחנות אם אתה רוצה עוד.‬
‫היי.‬
‫תפסיק לאכול ותיכנס.‬
‫תודה על הגלידה.‬
‫אקנה לך עוד בהמשך.‬
‫אלוהים.‬
‫היית צריכה לתת לו לאכול עוד.‬
‫זה כי אין לך אחים קטנים.‬
‫אין לך מושג כמה הוא מעצבן.‬
‫יש לי אח. צעיר יותר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫בן כמה?‬
‫הוא בן חמש.‬
‫אז הוא סתם תינוק.‬ ‫-כן.‬
‫בא לי לראות אותו.‬
‫גם לי.‬
‫את…‬
‫אוהבת שזיפים?‬
‫דרך אגב, מה המקום הזה?‬
‫גרתי כאן כשהייתי קטן.‬
‫באמת?‬
‫מתי?‬
‫מהיום שנולדתי, עד שנסעתי לניו זילנד.‬
‫היית בניו זילנד?‬
‫כן.‬
‫כשהוריי התגרשו,‬
‫באתי לקוריאה עם אבא שלי.‬
‫אחי עדיין שם עם אימא שלי.‬
‫הבנתי.‬
‫אתה בטח מתגעגע.‬
‫וואו!‬
‫באמת יש שזיפים!‬
‫היי, יש כל כך הרבה!‬
‫שתלתי אותו עם אבא שלי כשהייתי קטן.‬
‫הוא פורח באביב.‬
‫פרחים זה לא טעים. שזיפים זה הכי מעולה.‬
‫היי,‬
‫זה טעים כל כך.‬
‫תטעם.‬
‫אני מפוצצת.‬
‫אלוהים.‬
‫טוב,‬
‫יש לך מזל.‬
‫אתה טוב בהרבה דברים,‬
‫ואתה יודע בדיוק מה אתה רוצה לעשות.‬
‫אין לי שמץ של מושג.‬
‫את טובה בדבר אחד.‬
‫"כן או לא, ביפ."‬
‫היי!‬
‫תפסיק להקניט אותי, ברצינות.‬
‫הקול שלך יפה.‬
‫מה?‬
‫הוא פשוט ממש נעים.‬
‫את בסדר?‬
‫היי, זה היית אתה, נכון?‬
‫לא עשיתי את זה.‬ ‫-אני יודעת שזה היית אתה!‬
‫את בסדר?‬
‫קחי.‬
‫כן.‬
‫אה…‬
‫רוצה לראות איתי סרט בסוף השבוע?‬
‫אם אתה לא רוצה,‬
‫לא משנה. ביי.‬
‫בו-רה.‬
‫נתראה בסוף השבוע.‬
‫ביי.‬
‫יון-דו, זוכרת מה אמרת לפני כמה זמן?‬
‫שאם מחבבים מישהו, לא ישנים…‬
‫- סוד -‬
‫האוכל שאת אוכלת נעשה חסר טעם‬ ‫והאזנה למוזיקה גורמת לך לבכות.‬
‫האמת היא שאני ישנה טוב בלילה,‬
‫והאוכל שלי טעים אפילו יותר מהרגיל,‬
‫ומתחשק לי לרקוד כשאני שומעת מוזיקה.‬
‫אבל זה מוזר. כשאני חושבת עליו,‬ ‫הלב שלי כואב קצת.‬
‫אם זו אהבה,‬
‫אני חושבת שאני מאוהבת.‬
‫האדם שאני מחבבת הוא…‬
‫מה הבעיה שלה?‬
‫אימא! למה כל הבגדים שלי מכוערים?‬
‫בחרת אותם בעצמך.‬
‫אלוהים, למה היא…‬ ‫-מתי בחרתי?‬
‫למה היא מתלוננת‬ ‫על הבגדים שלה פתאום? לא ייאמן.‬
‫היי, חברה לכיתה!‬
‫נראה שיצאת לקניות.‬
‫יוצאת לדייט?‬
‫וואו, באמת?‬
‫מה זה? בואי נראה.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫תראי לי.‬ ‫-אמרתי לא!‬
‫שלום.‬
‫נלך לאכול גלידה.‬ ‫-היי!‬
‫גלידה…‬
‫היי.‬
‫קים יון-דו?‬
‫הנה את, בו-רה!‬
‫יון-דו!‬ ‫-בו-רה!‬
‫היי!‬
‫יון-דו.‬
‫התגעגעתי אלייך כל כך.‬
‫זאת החברה הכי טובה שלי,‬
‫קים יון-דו.‬
‫תגידי שלום.‬
‫שלום.‬
‫היי, הוא רועש כל כך עכשיו!‬
‫נכון? אני מרגישה שנולדתי מחדש.‬
‫הצלחת כל כך.‬
‫כן. התגעגעתי אלייך.‬
‫דרך אגב…‬ ‫-כן.‬
‫חשבתי שאולי אעבור התקף לב.‬
‫לא היה לי מושג שאיתקל בהון-ג'ין כל כך מהר.‬
‫איך מדים של גלידרייה‬ ‫יכולים להיראות יפה כל כך?‬
‫מדים?‬ ‫-כן.‬
‫כמה זמן הוא עובד שם? למה לא אמרת לי?‬
‫זה היה פונג וון-הו.‬
‫בק האן-ג'ין לבש אפור.‬
‫לא. האן-ג'ין לבש מדים.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫רגע.‬
‫תסתכלי.‬
‫- האן-ג'ין -‬
‫הכול השתבש לחלוטין.‬
‫רגע, אז חקרת את האיש הלא נכון כל הזמן הזה?‬
‫בחיי, רגע.‬
‫וון-הו, האן-ג'ין.‬
‫בק האן-ג'ין, פונג וון-הו.‬
‫- האן-ג'ין -‬
‫בדיוק עמדתי ללכת לבית שלך.‬
‫ייקח כמה ימים לחבר אותי שוב לאינטרנט.‬
‫דרך אגב, ככל שאני חושבת על זה יותר,‬ ‫כך זה נהיה מצחיק יותר.‬
‫מה עשית כל הזמן הזה?‬
‫אני שמחה שבק האן-ג'ין‬ ‫החבר הכי טוב של וון-הו. לולא כן…‬
‫יון-דו.‬
‫יש לי משהו לספר לך.‬
‫משהו לספר לי?‬
‫מה?‬
‫- התצפית על האן-ג'ין -‬
‫- סוד‬ ‫לא נקרא -‬
‫- סוד -‬
‫- מחק -‬
‫וון-הו!‬
‫אתה בטח מופע.‬
‫לבו-רה צץ משהו דחוף, אבל לא יצא לה‬ ‫להודיע לך, אז אני פה במקומה.‬
‫מה קרה?‬
‫אני חושבת שאבא של "גברתי" נפצע,‬ ‫אז היא ביקשה מבו-רה לעזור בחווה.‬
‫בו-רה היא חברה נאמנה מאוד.‬
‫אממ…‬
‫תודה על מה שעשית בפעם ההיא.‬
‫חשבתי שלעולם לא אראה אותך שוב,‬
‫אבל טוב לראות אותך שוב.‬
‫זה "משהו כיפי", חתיכת שקרנית?‬
‫שתוק וקטוף ענבים.‬
‫אם לא, אספר לכולם שדחיתי אותך.‬
‫היי.‬
‫היו לי רגשות כלפייך,‬
‫זה לא אומר שתוכלי להתייחס אליי חרא.‬
‫אין לך מושג מאיזו משפחת אצולה אני…‬
‫היי, אפילו לא שטפת את הענבים האלה!‬
‫את מסתירה ממני משהו, נכון?‬
‫מסתירה מה?‬
‫מה קורה איתך ועם בק האן-ג'ין? זה חשוד.‬
‫מה אם בסוף נצא לדאבל דייטים?‬
‫זה לא ככה.‬
‫דרך אגב, וון-הו‬
‫בדרך כלל מתוק כל כך?‬
‫הוא הקשיב כשדיברתי,‬
‫שילם על הארוחה,‬
‫וחייך אליי חזרה!‬
‫אני מקווה שזה לא חלום.‬
‫הוא עשה את זה?‬ ‫-כן!‬
‫היי,‬
‫איך וון-הו?‬
‫לא יודעת.‬
‫לא ממש…‬
‫היי, זה קר. אתם לא ביחד במועדון השידור?‬
‫כדאי לך להתייחס יותר לידיד שלך.‬
‫הבטחת לעזור לי לצאת איתו. קדימה.‬
‫נסי להיזכר.‬
‫מה הוא אוהב?‬
‫אני לא יודעת…‬
‫רגע.‬
‫יש לך הודעה חדשה אחת.‬ ‫לחץ על אחת כדי להקשיב.‬
‫זה אני, פונג וון-הו. תתקשרי אליי.‬
‫מי זה?‬
‫אני חושבת שזאת טעות במספר.‬
‫בסדר. תחזרי.‬
‫הלו?‬
‫זו אני, בו-רה.‬
‫למה את עונה רק עכשיו?‬
‫שלחתי לך המון הודעות.‬
‫טוב…‬
‫דרך אגב, מה המספר הזה?‬
‫את בטלפון ציבורי עכשיו?‬
‫מול הבית שלך?‬
‫כן.‬
‫למה?‬
‫תתחילי לספור עד עשר.‬
‫עד עשר?‬ ‫-כן.‬
‫ככה סתם?‬
‫תתחילי.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע.‬
‫זה מהיר מדי. תאט.‬
‫חמש.‬
‫שש.‬
‫שבע.‬
‫שמונה.‬
‫תשע.‬
‫עשר.‬
‫תתקשרי למספר הזה מעכשיו.‬
‫אל תגרמי לחברתך‬ ‫לעשות את כל העבודה הקשה.‬
‫היא החברה הכי טובה שלך.‬
‫היי, שמעתי שכיסחת בנים‬ ‫עם בעיטות עוד בילדות.‬
‫תמיד העדפת בעיטות על פני אגרופים?‬
‫אז אני מניח שזה טוב שהכרתי אותך בבגרות.‬
‫וון-הו.‬
‫לא הגעתי היום במכוון.‬
‫מה?‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני חושבת שעשיתי טעות.‬
‫מעולם לא חשבתי עליך ככה.‬
‫אני מצטערת אם הבנת לא נכון.‬
‫נה בו-רה.‬
‫אני הולכת.‬
‫- נה בו-רה -‬
‫זה אני, וון-הו.‬
‫לא נראה לי שאוכל לומר לך פנים אל פנים,‬ ‫אז אני כותב.‬
‫ראיתי אותך לראשונה בחורף.‬
‫פגשתי אותך ברגע שהגעתי לקיונג ג'ו.‬
‫אבל את בטח לא זוכרת.‬
‫- הרומן -‬
‫תודה!‬
‫בו-רה!‬
‫מה קרה? את…‬ ‫-זה כלום!‬
‫ברחת מהר כל כך. זה סקרן אותי לגבי הסרט.‬
‫כשרק הגעתי לקוריאה…‬
‫- אני בנסיעת עסקים -‬
‫…נדיר שהייתה לי סיבה לחייך.‬
‫- בק האן-ג'ין -‬
‫יושב בול!‬
‫תלבש את שלי עד שנסיים את חטיבת הביניים.‬
‫היי. נסה את זה.‬ ‫-תודה.‬
‫אדוני, אני צריכה לעלות!‬
‫ואז פגשתי אותך שוב.‬
‫אדוני, יש נערה שצריכה לעלות!‬
‫ההתנהגות הבלתי צפויה שלך‬
‫כל הזמן משכה אותי.‬
‫הנה נערת הטאיקוונדו שלנו.‬ ‫ניפצת לוחות עד עכשיו?‬
‫את מעולה בטאיקוונדו. איזו חגורה יש לך?‬
‫אני?‬ ‫-כן.‬
‫אין לי חגורה היום.‬
‫לא זה.‬
‫והבנתי…‬ ‫-זה מובן.‬
‫…שחייכתי בכל פעם שהבטתי בך.‬
‫טוי, "זמן כמו שקר".‬
‫תודה שענית לסקר שלנו.‬
‫עם הישמע הצפצוף,‬ ‫אנא ציין את מספר הזימונית שלך.‬
‫ביפ.‬
‫נה בו-רה?‬
‫מי זה?‬
‫אף אחד.‬
‫אבל כל הזמן הזה התעניינת‬
‫אך ורק בהאן-ג'ין.‬
‫אז קינאתי,‬
‫ולפעמים הרגשתי פגוע.‬
‫אין לי מושג אם ידעת איך הרגשתי.‬
‫העיניים שלך יפות,‬
‫האף שלך יפה‬
‫וגם השפתיים שלך יפות.‬
‫זה רע.‬
‫אני חושבת שאני מחבבת אותך.‬
‫אמרת משהו משמעותי כל כך,‬
‫אבל שכחת הכול‬
‫כאילו זה מעולם לא קרה.‬
‫התכוונת אליי?‬
‫מה?‬ ‫-או שחשבת בטעות שאני האן-ג'ין?‬
‫רציתי לשאול אותך כל כך הרבה פעמים…‬
‫פונג וון-הו!‬ ‫-…אבל לא היה לי האומץ.‬
‫מה?‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-לא רציתי להיפגע.‬
‫תטעם!‬
‫כעת אני יודע איך את מרגישה.‬
‫אבל אצטרך לחזור לניו זילנד בקרוב.‬
‫אבל אני מבטיח שאחזור.‬
‫אני מחבב אותך, נה בו-רה.‬
‫וון-הו!‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫מה עשית בחופש?‬
‫עבדתי וכל מיני.‬
‫היי, חברה לכיתה.‬
‫בוא נלך לקפטריה אחר כך.‬ ‫-בטח.‬
‫סיימו את הסרטונים.‬
‫- מכתב למאה ה-21 -‬
‫עבדתם יפה היום.‬
‫משוחררים.‬ ‫-תודה, המורה.‬
‫אם לא נוח לך, אבקש שותף אחר.‬
‫אל תדאגי.‬
‫זה חבל,‬
‫אבל העולם עלול להסתיים במאה ה-21.‬
‫הנבואות של נוסטרדמוס מעולם לא טעו.‬
‫מה? אז לא אצא פגישות עיוורות במכללה?‬
‫תלכי לקולג' בשביל פגישות עיוורות?‬
‫כן!‬
‫"כן"?‬ ‫-כן.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫היי.‬
‫אפשר להתרכז בריאיון?‬
‫עבודה טובה.‬
‫עכשיו סיימתם?‬
‫כן. אנחנו רק צריכים לערוך.‬
‫אבל מכונת העריכה של בית הספר ממש ישנה,‬
‫אז אני מודאג.‬
‫אני מכירה מישהו בתחנת השידור בסיאול.‬
‫לשאול?‬
‫- קיונג ג'ו אל סיאול -‬
‫בבקשה, אדוני.‬
‫בבקשה.‬
‫היי.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫אני מכיר את סיאול כמו את כף ידי.‬
‫אז אפשר לשנות‬ ‫את שני הקאטים האלה עם הכפתור.‬
‫וכדי לעשות "דיזולב",‬ ‫מורידים בעדינות את הידית הזאת.‬
‫וואו.‬
‫ה"דיזולב" גורם לחפיפה של השוטים,‬ ‫אז מגע עדין הוא יעיל יותר.‬
‫אזמין את וון-הו לצאת היום.‬
‫היום?‬ ‫-כן.‬
‫טה-דה! דוד שלי נתן לי את אלה!‬ ‫כרטיסים ל"סיאול לאנד".‬
‫כשנהיה שם, תעזרי לי להיות לבד עם וון-הו.‬
‫בטח. שתי את זה.‬ ‫-כן.‬
‫בוא הנה.‬
‫למה?‬ ‫-בוא הנה.‬
‫תעמדו קרוב יותר. אחת, שתיים…‬
‫היי, בואו נעלה על משהו אחר.‬
‫למה? אני רוצה לעלות על זה.‬ ‫-קדימה, מהר.‬
‫היי!‬ ‫-קדימה. בואי, יון-דו.‬
‫מה קרה?‬ ‫-זה לא כיף.‬
‫יהיה כיף!‬
‫זה ממש כיף!‬
‫נכון שזה כיף?‬
‫תראי.‬
‫היית על זה פעם, וון-הו?‬
‫פעם ראשונה לשנינו.‬
‫זה ממש כיף.‬
‫וואו!‬
‫דיו!‬
‫היי, תפסיק!‬
‫למה?‬
‫יון-דו!‬
‫אחת, שתיים.‬
‫- לא לבעלי לב חלש -‬
‫טוב, נלך למתקן אחר.‬
‫היי, בוא הנה.‬
‫אני בא.‬
‫על איזה מהם נעלה?‬ ‫-סליחה. אני מהווה כזו טרחה.‬
‫לא, זה בסדר. למה זה בגללך?‬
‫חבר'ה, תעלו על מה שאתם רוצים. אני אצפה.‬
‫אז שנעלה על ההיא?‬ ‫מי רוצה לעלות על רכבת הרים?‬
‫היי!‬
‫אין לך טיפת טקט?‬
‫בו-רה!‬
‫לכי איתו.‬
‫רצית לנסוע ברכבת הרים, נכון?‬
‫אני אחכה פה.‬
‫היי, כדאי שנעשה את זה?‬
‫היי! בוא נלך לרכבת הרים.‬
‫שניכם יכולים לשבת פה ולנוח. בוא נלך.‬
‫מה קרה לך? את כל הזמן משנה את דעתך.‬
‫אז אתה לא רוצה ללכת?‬ ‫-יש!‬
‫שנשב כאן?‬
‫בטח.‬
‫כדאי שנלך להסתכל שם?‬
‫יון-דו.‬
‫אני מצטער,‬
‫אבל גם אני רוצה לנסוע ברכבת ההרים.‬
‫זה נראה כיפי כל כך, נכון?‬
‫כן.‬
‫תן לי לעשות את זה.‬
‫סליחה.‬
‫למה חזרת?‬
‫וון-הו אמר שהוא רוצה לדבר עם בו-רה.‬
‫אבל האם הוא יהיה בסדר?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫וון-הו סובל מפחד גבהים.‬
‫מה?‬
‫אם כך, למה…‬
‫השניים האלה מחבבים זה את זה.‬
‫מה קרה?‬
‫יש…‬
‫לי פחד גבהים.‬
‫מה?‬
‫אז למה עלית?‬
‫רציתי… להיות איתך.‬
‫נה בו-רה!‬
‫אני מחבב אותך!‬
‫אלך להביא מים או משהו.‬
‫נה בו-רה.‬
‫רציתי לספר לך לפני שאעזוב.‬
‫אתה עוזב?‬
‫אחזור לניו זילנד בקרוב.‬
‫זה מעולה.‬
‫את באמת…‬
‫חושבת ככה?‬
‫אמרת שאתה מתגעגע לאחיך.‬
‫אני עוזב,‬
‫אז חשבתי שתהיי עצובה. טוב, זו הקלה.‬
‫תודה על הכול,‬
‫נה בו-רה.‬
‫את בטח עייפה אחרי היום.‬
‫את לא רעבה?‬
‫כשנגיע הביתה, כדאי ש…‬
‫מה קרה? משהו כואב לך?‬
‫יש לך משהו לומר לי?‬
‫את אוהבת את פונג וון-הו, נכון?‬
‫נכון?‬
‫למה לא אמרת לי?‬
‫זה היה לפני שחזרת.‬
‫פשוט…‬
‫קצת…‬
‫הפסקתי לחבב אותו, יון-דו.‬
‫מנין לי שאת לא משקרת?‬
‫שיקרת לי כל הזמן הזה!‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫לא עשיתי את זה בכוונה.‬
‫הכול היה בשבילך…‬ ‫-בשבילי?‬
‫את ממש חסרת בושה, נה בו-רה.‬
‫בגללך נראיתי כמו מטומטמת‬ ‫ואת אומרת שזה בשבילי?‬
‫לא עשית את זה כדי לשפר את ההרגשה שלך?‬
‫יון-דו.‬
‫מה הייתי אמורה לעשות?‬
‫אני יודעת כמה היה לך קשה כשנסעת לאמריקה.‬
‫אני יודעת איך הרגשת.‬
‫אני יודעת כמה חיבבת אותו‬ ‫וכמה רצית לראות אותו.‬
‫אז איך יכולתי לספר לך משהו כזה?‬
‫לא רציתי שהרגשות המטופשים שלי‬
‫ואיזה נער יהרסו את החברות שלנו…‬
‫את זאת…‬
‫שגרמה לכל זה בגלל איזה נער.‬
‫אני ממש מחבבת את פונג וון-הו.‬
‫אבל אם הוא יפריע לידידות שלנו,‬
‫אוכל לוותר עליו מאה או אפילו אלף פעמים.‬
‫גם לי הכי אכפת ממך.‬
‫ברור לי שאת תמיד‬
‫מנסה לטפל בי כי אני חולה.‬
‫אבל אני חברה שלך,‬
‫לא מטופלת שזקוקה לטיפול.‬
‫כן, אבא.‬
‫שוב אגיע באיחור.‬
‫סיימת לארוז?‬
‫עוד לא.‬
‫אתה עוזב בשבוע הבא,‬
‫אז צריך לארוז מראש.‬
‫אבא.‬
‫אתה בטוח שלא תתחרט על זה?‬
‫תקשיב לאימא שלך כשתהיה בניו זילנד,‬
‫ותטפל באחיך.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני מצטערת, בו-רה.‬
‫אני חושבת שיון-דו קצת עייפה.‬ ‫היא לא רוצה לענות לטלפון.‬
‫האם…‬
‫רבתן?‬
‫לא, זה לא זה. אני אתקשר מאוחר יותר.‬
‫אין בעיה.‬
‫- התצפית על האן-ג'ין -‬
‫- סל המחזור (1) -‬
‫- סוד -‬
‫האדם שאני מחבבת הוא…‬
‫פונג וון-הו.‬
‫נ.ב אני שמחה שאת האדם הראשון‬ ‫שאני מדברת איתו על הרגשות שלי.‬
‫אולי חברות ואהבה‬ ‫לא שונות כל כך ככלות הכול.‬
‫לעולם אל תשכחי‬ ‫שאת תמיד מספר אחת בלבי, יון-דו.‬
‫וון-הו.‬
‫ממש חיבבתי אותך.‬
‫יון-דו.‬
‫ולא ממש מתאים לומר את זה עכשיו,‬
‫אבל בו-רה גם מחבבת אותך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫בו-רה שיקרה על הכול בגללי.‬
‫ככה היא.‬
‫היא יכולה לאכול שתי פיצות לבד,‬
‫אבל היא תאכל שני משולשים כשהיא איתי.‬
‫אם אגיד לה לאכול עוד, היא תגיד שהיא מלאה.‬
‫אבל עיניה עדיין יידבקו לפיצה.‬
‫והיא אוהבת את Fin.KL,‬
‫אבל איתי מעמידה פנים שהיא מעריצה של SES.‬
‫היא לא סיפרה לי‬ ‫כי אני מעריצה ענקית של SES.‬
‫ויש עוד.‬
‫התעלפתי בפיקניק כי צפרדע הבהילה אותי,‬
‫ובו-רה רצה במורד כל הר וואם‬ ‫כשאני על הגב שלה.‬
‫היא הייתה רק בת 12 אז.‬
‫גם אם היא הייתה חזקה,‬ ‫אני בטוחה שגם הייתי ממש כבדה.‬
‫אבל היא אמרה שהיא בסדר.‬
‫אין מצב שהיא הייתה בסדר.‬
‫נכון שהיא טיפשה ממש?‬
‫בה-דה!‬ ‫-אחת, שתיים.‬
‫בה-דה, לא!‬
‫אימא.‬
‫לאט.‬
‫בא-דה שלי!‬ ‫-לא לנסוע מהר, טוב?‬
‫אימא, בואי.‬ ‫-זהירות מהדלת.‬
‫בה-דה.‬
‫נה בו-רה!‬
‫זה אני, וון-הו.‬
‫אני עוזב מחר.‬
‫יש לי משהו בשבילך.‬
‫אני מול הבית שלך.‬
‫זה לא חמור.‬ ‫נוכל לשחרר אותו אחרי מעקב של יום.‬
‫באמת? הכול בסדר, אדוני?‬ ‫-אלוהים.‬
‫כן, הכול בסדר.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫לכי הביתה לישון קצת.‬ ‫אימא ואני יכולים להישאר כאן.‬
‫לא. מה אם הוא ייעלב‬ ‫כי לא אהיה שם כשהוא יתעורר?‬
‫בחיי, שניכם רבים כל הזמן כמו חתול ועכבר.‬
‫את אחותו הגדולה אחרי הכול.‬
‫היי, מהר.‬ ‫-אני עייפה כל כך.‬
‫קדימה!‬
‫נלך.‬
‫נה בו-רה.‬
‫היי!‬ ‫-בה-דה בסדר?‬
‫אכלת?‬ ‫-נראה לך?‬
‫הבאתי חטיפים. ניתן לה אותם.‬
‫כן, טוב.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-אוי, לא!‬
‫אוי ואבוי.‬ ‫-יון-דו!‬
‫יון-דו!‬
‫יון-דו! הנה, תחזיקי אותה בשבילי.‬
‫מהר. תפסת אותה?‬
‫יון-דו!‬
‫תתעוררי, יון-דו!‬
‫תחזיקי מעמד, יון-דו.‬
‫נה בו-רה, מטומטמת.‬
‫תורידי אותי. אני בסדר.‬
‫יון-דו, את בסדר?‬
‫כמעט מתי בניסיון להעמיד פנים.‬
‫שכחת שעברתי ניתוח לב?‬
‫מה? למה עשית את זה?‬
‫תיתני לו ללכת ככה?‬
‫האן-ג'ין מחכה בחוץ.‬
‫אני בסדר. לכי כבר.‬
‫אני בעצם אמור להיות הגיבור,‬ ‫אבל אני רק הנהג, אה?‬
‫תראי בזה כבוד עצום.‬
‫עלי.‬
‫תודה.‬
‫וון-הו!‬
‫רכבת מוגונגווה-הו לסיאול תגיע בקרוב.‬
‫נוסעי רכבת מוגונגווה-הו לסיאול‬
‫יכולים לעלות לרכבת ברציף ארבע.‬
‫פונג וון-הו!‬
‫אני מצטערת.‬
‫על מה?‬
‫אני מצטערת שלא באתי‬ ‫כשהזמנתי אותך לראות סרט,‬
‫שתמיד עשיתי משהו אחר בזמן שצילמת,‬
‫ושאכלתי יותר מדי שזיפים. אני מצטערת.‬
‫כשאמרת שאתה עוזב,‬
‫הייתי ממש עצובה.‬
‫אבל העמדתי פנים שאני בסדר.‬ ‫גם על זה אני מצטערת, וון-הו.‬
‫לא באמת הרגשתי ככה.‬
‫אבל… אמרתי שאני לא מחבבת אותך,‬
‫וזה גם היה שקר.‬
‫אני מצטערת.‬
‫למה אתה צוחק?‬
‫על מה יש כל כך להצטער?‬
‫פשוט תגידי שאת מחבבת אותי.‬
‫איך אני יכולה להגיד משהו כזה? זה מביך.‬
‫אנחנו במקום ציבורי…‬
‫הייתי מאושר‬
‫בכל רגע שביליתי איתך.‬
‫אני מחבב אותך, נה בו-רה.‬
‫ואני אותך.‬
‫מה?‬
‫אני לא שומע אותך!‬
‫אני מחבבת אותך!‬
‫גם אני מחבבת אותך!‬
‫אני ממש מחבבת אותך!‬
‫חכי לי רק קצת.‬
‫אחזור בקרוב. אני מבטיח.‬
‫היי, אני צריך ללכת.‬
‫אל תבכי.‬
‫בסדר?‬
‫ובדיוק כך, נפרדנו.‬
‫- מכתב למאה ה-21 -‬
‫בואו נפתח את פסטיבל וואם ה-27!‬
‫- מכתב למאה ה-21 -‬
‫זה אני, וון-הו.‬
‫די כיף לגור כאן.‬
‫אני בדרך כלל מבלה הרבה עם אחי.‬
‫אם העולם לא ייגמר‬ ‫ביום השנה החדשה בשנת 2000,‬
‫מייד אכתוב לך דוא"ל.‬
‫עליך, חבר לכיתה.‬
‫נ.ב. איך האן-ג'ין ויון-דו?‬ ‫-אין סיכוי.‬
‫משקה דמיסודה…‬
‫איזה טעם?‬
‫תפוז!‬
‫אל תתחיל. אתה צריך לראות את שני אלה.‬
‫שומעים את הקהל?‬ ‫ -עשר, תשע…‬
‫הם סופרים לאחור.‬ ‫-…שמונה…‬
‫שבע, שש, חמש…‬
‫ארבע, שלוש, שתיים, אחת!‬
‫זה היום הראשון של שנת 2000,‬ ‫המציין את תחילת האלף החדש.‬
‫העולם לא נגמר.‬
‫השנה החדשה התחילה לפני ארבע שעות.‬
‫ברוכה הבאה לשנת 2000.‬
‫בדיוק כמו שאמרת, עץ השזיפים פורח.‬
‫ובכל זאת, שזיפים עדיפים על פרחים.‬
‫אני מנסה להתקבל‬ ‫למחלקה לתקשורת המונים בסיאול.‬
‫אני מקווה שנוכל ללמוד‬ ‫באותו בית ספר בשנה הבאה.‬
‫- ברכות על הצלחה… -‬
‫התקבלת!‬
‫בו-רה התקבלה!‬
‫באמת?‬
‫באמת!‬
‫מה זה?‬ ‫-מותק, בו-רה התקבלה!‬
‫באמת?‬
‫- רענן -‬
‫- בדוק את תיבת הדואר הנכנס‬ ‫לא נקרא PUNGWH2000 -‬
‫לא קרה לך כלום, נכון? אחכה לתגובה שלך.‬
‫אני לא זמין כרגע.‬
‫בבקשה תשאירו לי הודעה אם אתם צריכים משהו.‬
‫המשכתי לחכות,‬
‫אבל לא שמעתי עוד מוון-הו.‬
‫ארזת את ערכת העזרה הראשונה?‬ ‫-כן!‬
‫והתרופות לקיבה?‬
‫באיזה תיק שמת אותם?‬ ‫-שמתי אותן כאן.‬
‫רגע.‬ ‫-ראית אותי שם אותן שם.‬
‫אני זזה!‬ ‫-טוב, קדימה.‬
‫תיכנסי.‬ ‫-ביי.‬
‫אחרי שאראה אותך נוסעת.‬
‫פשוט תלכו!‬ ‫-קדימה, סעי!‬
‫סעי.‬ ‫-ברצינות?‬
‫סעי! אלוהים.‬
‫קדימה.‬ ‫-חזרו פנימה!‬
‫תתקשרי כשתגיעי.‬ ‫-בסדר.‬
‫בו-רה!‬
‫נה בו-רה!‬
‫סיימתן?‬
‫כן, סיימנו.‬ ‫-נלך.‬
‫חיכית הרבה?‬ ‫-את רעבה?‬
‫מה את רוצה?‬ ‫-בא לי אוכל מערבי.‬
‫מערבי?‬ ‫-אז אולי פסטה?‬
‫פסטה?‬ ‫-בטח.‬
‫מסעדת פסטה ממש טובה נפתחה לא רחוק.‬
‫מתי?‬ ‫-ההמתנה שם ארוכה מאוד.‬
‫נמהר.‬ ‫-כן.‬
‫תחילה תוכלי לספר לנו‬ ‫באיזו שנה את ומה את לומדת?‬
‫שלום. אני באנג או-רי.‬
‫אני לומדת ביולוגיה וזו שנתי האחרונה.‬
‫בו-רה.‬ ‫ -בבקשה תגידי מה את…‬
‫מהר, אין הרבה זמן.‬
‫…לשנה א'.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה הדבר הכי טוב בזה?‬ ‫-קדימה.‬
‫ובהדרגה הפסקתי לחשוב‬ ‫על וון-הו בחיי היום-יום שלי.‬
‫תתייחסי אליו ברצינות.‬
‫אל תסרבי לו‬ ‫אם הוא ירצה לראות אותך שוב. בסדר?‬
‫בסדר. אתקשר אלייך אחר כך.‬
‫שלום.‬
‫באת לפגישה העיוורת, נכון?‬
‫כן.‬
‫אני מצטער, אני קצת מאחר.‬
‫זה בסדר.‬
‫נה בו-רה. התחלתי ללמוד ב-2002.‬
‫בו-רה. זה שם יפה.‬
‫אני וון-הו. ג'ונג וון-הו.‬
‫קצת מביך, נכון?‬
‫זו הפגישה העיוורת הראשונה שלי.‬
‫חבר שלי כל הזמן אמר לי ללכת, ‬ ‫אז הלכתי, אבל לא ידעתי שאת כזו יפה…‬
‫גברת נה.‬
‫אני מצטער. לא עשיתי שום דבר.‬
‫אני מצטער.‬
‫גברת נה, בבקשה תפסיקי לבכות.‬
‫הנה, קחי מים.‬
‫המספר שאליו חייגת איננו מחובר.‬ ‫אנא בדוק את המספר ונסה שנית.‬
‫אני באמת אשכח אותך עכשיו.‬
‫לא אחכה עוד.‬
‫מבחינתי אתה שקול למת!‬
‫אפילו אם תבוא בעתיד ותגיד שהתגעגעת אליי,‬
‫אני לעולם לא אצא איתך!‬
‫אני גם לא מתגעגעת אליך!‬
‫שיהיו לך חיים נהדרים, מנוול!‬
‫אימא.‬
‫אבא?‬
‫- וואם גרין, בית דירות 2‬ ‫מראה מהאוויר של שיקום השכונה -‬
‫- האביב הנצחי‬ ‫זוכרים את פונג וון-הו (2001-1983) -‬
‫תוך כדי מעבר,‬
‫מצאתי חבילה שוון-הו החביא.‬
‫זה היה יותר מ-15 שנים לאחר מותו.‬
‫בהתחלה תהיתי‬ ‫למה הוא החביא קלטת וידאו כזאת.‬
‫אבל זו לא הייתה סתם קלטת וידאו.‬
‫הרגשתי שאני חייב לשלוח אותה,‬
‫אז יצרתי איתך קשר,‬ ‫ואפילו ארגנתי את התערוכה.‬
‫אני מצטער…‬
‫אם גרמתי לך אי נוחות.‬
‫ממש לא.‬
‫תודה שהזמנת אותי.‬
‫לולא אתה,‬
‫אולי הייתי נוטרת לו טינה‬
‫עד סוף ימיי.‬
‫האמת ששנאתי אותך, נונה.‬
‫חשבתי שוון-הו יחזור לקוריאה בגללך.‬
‫אבל בזמן שהכנתי את התערוכה,‬ ‫המשכתי לעקוב אחר מבטו.‬
‫ובסופו של דבר,‬
‫תמיד מצאתי אותך.‬
‫יכולתי להרגיש את אהבתו אלייך‬
‫בצורה ברורה כל כך.‬
‫אז ממש רציתי להעביר לך‬
‫את הרגשות של אחי.‬
‫למען האמת, למדתי דרך הדבר‬
‫שהרגעים המאושרים ביותר‬ ‫בחייו הקצרים של וון-הו‬
‫קרו כשהוא היה איתך.‬
‫תודה לך‬
‫שהענקת לו את הזיכרונות המאושרים האלה‬
‫ושזכרת אותו.‬
‫איך אוכל…‬
‫לשכוח את וון-הו?‬
‫אלוהים.‬
‫איזה גורל יש לחבר'ה האלה?‬
‫בזמנו כולם היו להוטים כל כך לצפות בהם.‬
‫נהגת להתגנב מפה עם פורנו, זוכרת?‬
‫מה? מתי עשיתי את זה?‬
‫נראה לך שלא ראיתי אותך לוקחת אותם‬ ‫כשהחברים שלך באו?‬
‫התעלמתי.‬ ‫-מה? זה לא נכון.‬
‫בחייך, ידעתי הכול.‬
‫למה אימא אוהבת כל כך את הבית החדש הזה?‬
‫תניחי לה.‬
‫כשבאנו לכאן לראשונה, הבטחתי לאימא שלך‬
‫שארוויח הרבה כסף ונעבור לבית נחמד.‬
‫גרנו כאן הרבה זמן.‬
‫היי, תניחי להם.‬
‫למה?‬
‫אימא שלך ואני צפינו בסרטים האלה כשיצאנו.‬
‫יהיה קשה להשיג אותם בהמשך.‬
‫אתה עדיין אוהב את אימא כל כך?‬
‫הלוואי שכל הגברים בעולם היו בדיוק כמוך.‬
‫את מסוגלת לזהות גבר טוב.‬
‫קדימה.‬
‫אבא.‬ ‫-כן.‬
‫נשארו לנו מכשירי וידאו?‬
‫- מקורות המצלמה ינואר 1999 -‬
‫- מקורות המצלמה -‬
‫"הכול בסדר?‬ ‫מה שלומך היום?‬
‫"האם את שוב בוכה‬
‫"כי אני לא שם?‬
‫"נהגת לדבר איתי‬
‫אבל אני לא רואה אותך עוד‬
‫"בימים אלה…"‬
‫בחייך, גם וו-ג'ונג ואני רוצים לנסות.‬
‫זה יפה כל כך.‬
‫אם תהיה לכם הזדמנות, רק פעם אחת…‬
‫נה בו-רה!‬
‫היי!‬
‫בואו הנה, גלים!‬
‫די!‬
‫היי! תפסיק להקניט אותי!‬
‫אני אוהב אתכם, תלמידי תיכון וואם.‬
‫בואו נהיה אנשים שעושים כמיטב יכולתם,‬ ‫כל אחד בתפקידו הוא.‬
‫מה יהיה עם השיער?‬
‫מה? אתה תמיד צועק עליי בגלל השיער שלי.‬
‫חזרי לכיתה!‬
‫גם אם העולם ייגמר, לא כולנו חייבים למות.‬
‫תוודאי שהיה לך חבר חתיך.‬
‫אתה עדיין חתיך, נכון?‬
‫ידעתי.‬
‫מעניין אם אני יוצאת עם האהבה הראשונה שלי.‬
‫אני מקווה שההורים שלי בריאים,‬
‫ואני מקווה שבה-דה מקשיב לי יותר.‬
‫ואני…‬
‫מקווה שיון-דו בריאה יותר.‬
‫אני מקווה ש"ככה דפוק" ו"גברתי"‬ ‫לא מקללות ומנדנדות כל כך.‬
‫ו…‬
‫במאה ה-21,‬
‫אני מקווה שאני אדם ישר יותר.‬
‫ג׳וזף.‬
‫היי, ג'וזף.‬
‫קדימה, פונג ג'ון-הו. תקשיב לאחיך הגדול.‬
‫למה אתה משתולל ככה?‬
‫לא, אל תלך.‬
‫אל תעזוב אותי ותלך לנה בו-רה!‬
‫בו-רה מבוגרת ממך. אתה צריך לקרוא לה נונה.‬
‫אתה חוזר לקוריאה.‬
‫אני אבקר אותך לעתים קרובות, בסדר?‬
‫אביא לך "גיים פק" בכל פעם שאבוא.‬
‫באמת?‬ ‫-כן. מתאים לך?‬
‫בסדר.‬
‫עכשיו,‬
‫תביט במצלמה.‬
‫בו-רה נונה, היי.‬
‫"היי"? זה יום השנה החדשה.‬
‫שנה טובה.‬
‫תגיד את זה בקוריאנית.‬
‫"בו-רה נונה, שתהיה לך שנה טובה."‬
‫הבנת?‬ ‫-הבנתי.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, בוא נחזיר לך את החיוך.‬
‫שתהיה לך שנה טובה, בו-רה נונה.‬
‫כל הכבוד.‬
‫את יודעת?‬
‫הנערה שעובדת עם וון-הו ממש יפה, אבל…‬
‫היי!‬
‫אני לא טועה!‬
‫אל תתייחסי לזה.‬
‫חכי רגע.‬
‫אם אעשה את זה…‬
‫את רואה את זה?‬
‫עכשיו המאה ה-21.‬
‫התעוררתי ב-04:00 כדי שתראי את זה.‬
‫עכשיו 02:00 בקוריאה.‬
‫אז את בטח ישנה.‬
‫חכי רק עוד קצת. ניפגש בקרוב.‬
‫אני רוצה לראות אותך,‬
‫בו-רה של המאה ה-21.‬
‫- נערה במאה ה-20 -‬
‫תרגום כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬